Справа № 2а/1270/8755/2012
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року справа №2а/1270/8755/2012

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представника відповідача Придатка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі № 2а/1270/8755/2012 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року у справі № 2а/1270/8755/2012 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати відмовлено (т.1 а.с. 101-105).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013 апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 Гапонова О.С. задоволено частково, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20.12.2012 в адміністративній справі № 2а/1270/8755/2012 скасовано в частині відмови у задоволенні позову про перерахунок та стягнення недоплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за час його роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження за період з 5 по 22 травня 1987 року і у вказаній частині позовні вимоги залишено без розгляду. В іншій частині постанови Луганського окружного адміністративного суду від 20.12.2012 в адміністративній справі № 2а/1270/8755/2012 залишено без змін (т.1 а.с. 170-172).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.11.2016 касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20.12.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.02.2012 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с. 206-208).

В зазначеній ухвалі Вищого адміністративного суду міститься висновок, що суди першої та апеляційної інстанції не надали належної правової оцінки обставинам справи, щодо того, яку саме заробітну плату (грошове утримання) було фактично нараховано та виплачено Позивачу.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року здійснено процесуальне правонаступництво відповідача, змінено Головне управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Луганській області на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі Управління).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що в період з 04.05.1987 по 22.05.1987 підряд без вихідних приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження, всього 19 діб, а саме: з 4 по 8, 10, 12, 14, з 16 по 20 та 22 по 8 годин щодня, 9 числа - 4 години, 11 числа - 7 годин, 13, 15 та 21 числа по 6 годин щодня - на об`єкті «ВПРВП с. ст. Соколи», який знаходився в зоні відчуження ЧАЕС, 11 числа - 1 годину, 13, 15 та 21 числа по 2 години щодня на могильнику Буряковка (роботи по захороненню радіоактивно-забрудненої пожежної техніки). У зв`язку з набранням з 01.01.2012 чинності нового Порядку обчислення пенсій особам, що постраждали від Чорнобильської катастрофи, Позивач 04.04.2012 звернувся до Відповідача із заявою про здійснення перерахунку заробітної плати за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до правових актів СРСР та УРСР, які встановлювали порядок оплати за роботу по ЛНА на ЧАЕС та про видачу довідки про перераховану зарплату, однак Відповідач листом від 28.04.2012 відмовив у перерахунку, пославшись на те, що він не права на проведення перерахунку зарплати згідно вказаних нормативних актів, а також на видачу довідки щодо перерахованої зарплати, і зазначив, що вказаний перерахунок буде здійснений тільки згідно рішення суду або наказу МНС України.

Позивач вважає дії Відповідача щодо відмови у перерахунку заробітної плати за час роботи по ЛНА на ЧАЕС протиправними, оскільки Відповідач здійснив розрахунок оплати праці Позивачу за роботу в зоні відчуження виходячи з денної тарифної ставки його окладу шляхом ділення посадового окладу на кількість календарних днів в місяці, в той час як цей розрахунок необхідно було здійснювати виходячи з годинної тарифної ставки окладу Позивача.

Відповідач здійснив розрахунок зарплати Позивача виходячи з одинарного розміру його посадового окладу (155 грн.), в той час як абзацом 2 п.1 постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 було встановлено, що посадові оклади осіб рядового складу органів внутрішніх справ (до яких відносився Позивач), які виконують службові обов`язки в зоні ЧАЕС, повинні сплачуватися в подвійному розмірі.

Відповідач здійснив розрахунок зарплати Позивача без нарахування премії в розмірі 60 % тарифної ставки (окладу) в місяць, в той час як необхідність виплати такої премії була встановлена п.4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 та пп.4 п.1 постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7. До того ж необхідність нарахування цієї премії стосовно саме колишніх співробітників пожежної охорони в Луганській області, які виконували службові обов`язки в зоні ЧАЕС, встановлена наказом Управління пожежної безпеки та аварійно-рятувальних робіт МНС України в Луганській області від 11.12.2003 № 210, про який вже згадувалося вище.

Крім того, Відповідач здійснював розрахунок зарплати із занижених показників кратності оплати без врахування фактичних умов роботи Позивача, без здійснення доплати за понаднормовий час роботи та за роботу в вихідні та святкові дні.

Таким чином, розрахунок заробітної плати за час знаходження в зоні відчуження ЧАЕС повинен бути таким:

1) за робочі дні в межах встановленого робочого часу (крім вихідних):

- за 4-8, 11-16, 18-22 травня 1987 року (за часи роботи на об`єкті з рівнем опромінення 25 мР/год без понаднормових годин) - 155 руб. : 138 год. х 2 х 3 кр. х 6 год. х 16 дн. = 645, 12 руб.,

2) за роботу в понаднормовий час (в робочі дні):

- за 4-8, 12, 14, 16, 18-20 та 22 травня 1987 року (за дні роботи на об`єкті з рівнем опромінення 25 мР/год по 8 годин) - 155 руб. : 138 год. х 2 х 3 кр. х 2 год. х 12 дн. х 1,5 = 241,92 руб.,

- за 11 травня 1987 року (за 1 понаднормовий час роботи на об`єкті з рівнем опромінення 25 мР/год) - 155 руб. : 138 год. х 2 х 3 кр. х 1 год. х 1 дн. х 1,5 = 10, 08 руб.,

- за 11 травня 1987 року (за 1 понаднормовий час роботи на могильнику) - 155 руб. : 138 год. х 2 х 5 кр. х 1 год. х 1 дн. х 1,5 = 16,80 руб.,

- за 13,15 та 21 травня 1987 року (за понаднормові часи роботи на могильнику) - 155 руб. : 138 год. х 2 х 5 кр. х 2 год. х 3 дн. х 1,5 = 100,80 руб.,

3) за роботу в вихідні дні (за фактично відпрацьовані часи):

- за 9 травня 1987 року - 155 руб. : 138 год. х 2 х 3 кр. х 4 год. х 1 дн. х 2 = 53,76 руб.,

- 10 та 17 травня 1987 року - 155 руб. : 138 год. х 2 х 3 кр. х 8 год. х 2 дн. х 2 = 215,04 руб.,

4) премія в розмірі 60% від окладу (тарифної ставки) - за фактично відпрацьовані дні/часи без урахування підвищеної оплати за роботу в понаднормовий час та в вихідні дні):

- за 4-8, 10, 12, 14, 16-20 та 22 травня 1987 року (за дні роботи на об`єкті з рівнем опромінення 25 мР/год по 8 годин) - 155 руб. : 138 год. х 2 х 3 кр. х 8 год. х 14 дн. х 60% = 451,58 руб.,

- за 9 травня 1987 року - 155 руб. : 138 год. х 2 х 3 кр. х 4 год. х 1 дн. х 60% = 16,13 руб.,

- за 11 травня 1987 року (за 7 годин роботи на об`єкті з рівнем опромінення 25 мР/год) - 155 руб. : 138 год. х 2 х 3 кр. х 7 год. х 1 дн. х 60% = 28, 22 руб.,

- за 11 травня 1987 року (за 1 час роботи на могильнику) - 155 руб. : 138 год. х 2 х 5 кр. х 1 год. х 1 дн. х 60% = 6,72 руб.,

- за 13, 15 та 21 травня 1987 року (за часи роботи на об`єкті з рівнем опромінення 25 мР/год) -155 руб. : 138 год. х 2 х 3 кр. х 6 год. х 3 дн. х 60% = 72,58 руб.,

- за 13,15 та 21 травня 1987 року (за часи роботи на могильнику) - 155 руб. : 138 год. х 2 х 5 кр. х 2 год. х 3 дн. х 60% = 40,32 руб.

5) оплата праці за перебування у стані бойової готовності (час між роботою), цій частині розрахунку спір є лише щодо розміру часового окладу (тарифної ставки)

- за 19 днів травня 1987 pоку - 155 руб. : 138 год. х 16 год. х 1/3 х 19 дн. = 113, 49 руб. (після закінчення роботи позивача вивозили з об`єктів, на яких він працював, тому за час після роботи кратність дійсно не повинна нараховуватися),

6) збережена середня заробітна плата, в цій частині розрахунку спору немає:

- за 19 діб знаходження у зоні відчуження у травні 1987 року - 95 руб. (155 руб. (посадовий оклад) : 31 календарний день в травні 1987 p. х 19 днів).

Разом зарплата позивача за час знаходження в зоні відчуження ЧАЕС повинна складати: 2107,56 руб. (645,12 + 241,92 + 10,08 + 16,80 + 100,80 + 53,76 + 215,04 + 451,58 + 16,13 ~ 28,22 + 6,72 + 72,58 + 40,32 + 113,49 + 95).

Посилається, що фактично йому було сплачено за 19 днів знаходження в зоні відчуження ЧАЕС (за травень 1987 року) 316,68 рублів (разом зі збереженим середнім заробітком).

Недоплата складає 1790,88 руб. (2107,56 - 316,68).

Згідно грошової реформи 1996 року 100 000 карбованців (на які в 1992 році був замінений радянський рубль з розрахунку 1 до 1) дорівнюють 1 гривні.

Таким чином, з урахуванням вказаної грошової реформи сума недоплаченої зарплати, яка влягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 0,02 грн. (1790,88 : 100 000).

Тому позивач просив:

1. визнати протиправними дії Відповідача щодо нарахування та виплати заробітної плати йому за час виконання службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в період з 04 травня 1987 року по 22 травня 1987 року;

2. зобов`язати відповідача:

1) здійснити перерахунок заробітної плати йому за час виконання службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в період з 04 травня 1987 року по 22 травня 1987 року:

- з розрахунком годинної тарифної ставки (окладу) шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість робочих годин по календарю в місяці, за який проводиться розрахунок,

- зі збільшенням в два рази годинної тарифної ставки (окладу), виходячи з якої здійснюється двох та чотирьохкратна оплата праці за роботу відповідно в 1 та 3 зонах небезпеки,

- із застосуванням трикратної оплати праці за часи роботи на об`єкті з рівнем опромінення 25 мр/годину та п`ятикратної оплати праці за часи роботи на могильнику Буряківка,

- з оплатою роботи у понаднормовий час, що перевищував 6 годин на день, в полуторному розмірі,

- з оплатою роботи у вихідні дні (неділі) та святковий день (09 травня 1987 року) в подвійному розмірі,

- з нарахуванням премії у розмірі 60% від окладу ( тарифної ставки) з урахуванням вищезазначеної кратності оплати праці,

2) відобразити проведення цього перерахунку в особовому рахунку з нарахування заробітної плати Позивача;

3) видати Позивачу довідку про його заробітну плату, розраховану відповідно до цього перерахунку, із зазначенням загальної суми заробітної плати за роботу в зоні відчуження, яка враховується для обчислення пенсії, за період з 04 по 22 травня 1987 року в розмірі 2107,56 радянських карбованця, за жовтень 1986 року - у розмірі 198,88 радянських карбованця.

3. стягнути з Відповідача на його користь недоплачену заробітну плату за час роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в період з 04 по 22 травня 1987 року у розмірі 0,02 грн.

Відповідач проти позову заперечував, про що подав заперечення (т.1 а.с. 52-53, т.2 а.с. 8-9) послався, що оплата праці працівників органів внутрішніх справ здійснювалася на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема наказів МВС СРСР від 11.05.1986 за № 0130, від 17.05.1986 за № 0149, від 30.06.1986 за №0189, які до цього часу засекречені.

Відповідно до пункту 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Враховуючи вимоги пункту 17 Порядку, Відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі Позивача за відповідний період та не може включати в розрахунок суми, що не були відображені у розрахунковому листі, а отже, які не були встановлені та фактично отримані Позивачем.

Крім того, Відповідач зазначив, що норми Кодексу законів про працю Української РСР на працівників органів внутрішніх справ не поширювались, в тому числі й щодо режиму робочого часу, додаткові оплати за роботу у вихідні, святкові і неробочі дні, надурочні і нічні години тощо.

У запереченнях від 10.01.2017 б/н додатково зазначив, що у зв`язку зі зміною місця дислокації Головного управління ДСНС України у Луганській області, неможливістю вивезення документації з м. Луганська та відсутністю доступу до усієї документації (кадрової, фінансової тощо), Відповідач не має жодних документів щодо проходження служби, нарахування та виплати заробітної плати Позивачем. Таким чином Відповідач не має можливості перерахувати заробітну плату Позивача, у зв`язку з чим вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі № 2а/1270/8755/2012 позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Управління у здійсненні перерахунку заробітної плати ОСОБА_1 за час його роботи у зоні відчуження ЧАЕС в період з 04.05.1987 по 22.05.1987 та у видачі довідки про розмір його заробітної плати за роботу у зоні відчуження ЧАЕС.

Зобов`язано Управління здійснити перерахунок заробітної плати (грошового утримання) ОСОБА_1 за час його роботи у зоні відчуження ЧАЕС в період з 04.05.1987 по 22.05.1987, виходячи з розрахунком годинної тарифної ставки (окладу) шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість робочих годин по календарю в місяці, за який проводиться розрахунок; зі збільшенням в два рази годинної тарифної ставки (окладу), виходячи з якої здійснюється двох та чотирьохкратна оплата праці за роботу відповідно в 1 та 3 зонах небезпеки; із застосуванням трикратної оплати праці за часи роботи на об`єкті з рівнем опромінення 25 мр/годину та п`ятикратної оплати праці за часи роботи на могильнику Буряківка; з оплатою роботи у понаднормовий час, що перевищував 6 годин на день, в полуторному розмірі; з оплатою роботи у вихідні дні (неділі) та святковий день (09 травня 1987 року) в подвійному розмірі; з нарахуванням премії у розмірі 60% від окладу (тарифної ставки) з урахуванням вищезазначеної кратності оплати праці; з відображенням, у відповідних первинних документах з нарахування заробітної плати (грошового утримання) (розрахунковий лист по заробітній платі).

Зобов`язано Управління видати ОСОБА_1 довідку про розмір його заробітної плати за час його роботи у зоні відчуження ЧАЕС в період з 04.05.1987 по 22.05.1987, з урахуванням здійсненого перерахунку.

Зобов`язано Управління виплатити ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату за період його роботи у зоні відчуження ЧАЕС в період з 04.05.1987 по 22.05.1987.

Постанова мотивована тим, що Управління є правонаступником прав та обов`язків Стаханівського міського управління Головного управління Міністерства з надзвичайних ситуацій України в Луганській області, а Позивач перебував у безпосередніх трудових відносинах зі Стаханівським міським управлінням Головного управління Міністерства з надзвичайних ситуацій України в Луганській області, таким чином відповідно до закону на Відповідача покладено обов`язок щодо видачі довідки про заробітну плату особі, яка звертається за пенсією.

Суд першої інстанції вважав за доцільне обрати інший спосіб захисту порушеного права Позивача, визнавши протиправною відмову Управління у здійсненні перерахунку заробітної плати ОСОБА_1 за час його роботи у зоні відчуження ЧАЕС в період з 04.05.1986 по 22.05.1986 та у видачі ОСОБА_1 довідки про розмір його заробітної плати за роботу у зоні відчуження ЧАЕС.

Щодо вимог Позивача про стягнення з Відповідача недоплаченої заробітної плати в розмірі 0,02 грн. та зазначення у довідці розмір заробітної плати 2107,56 грн. за період з 04 по 22 травня 1987 року, суд першої інстанції вважав, що у даному випадку Позивачем також обрано неналежний спосіб захисту.

Суд першої інстанції, з огляду на положення частини другої статті 162 КАС України, може тільки спонукати Відповідача до вчинення певних дій, шляхом його зобов`язання вчинити певні дії, оскільки у даному випадку Відповідач не виконав покладений на нього обов`язок, що призвело до порушень прав Позивача та його звернення із адміністративним позовом до суду за захистом порушеного права.

Саме такий спосіб захисту порушеного права, на думку суду першої інстанції, гарантуватиме дотримання і захист прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Управління не має можливості перерахувати заробітну плату ОСОБА_1 через відсутність необхідних первинних документів. Також, апелянтом зазначено, що під час проходження служби особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ не отримували заробітної плати, а отримували грошове забезпечення, умови та порядок виплати якого передбачались спеціальними нормативно-правовими актами. Крім цього, за інформацією, викладеною в листі Верховного суду України від 23.03.98 № 1-4/83 і в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2008 № 1125/0/14-08/06, проходження служби особами рядового і начальницького складу не регулюються нормами КЗпП України.

Управлінням було заявлено клопотання про долучення до матеріалів адміністративної справи № 2а/1270/8755/2012 наступних документів: копія Положення про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС СРСР від 26.05.1988 № 0107 та наказ МВС СРСР від 10.10.1986 № 0281 «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних, направлених для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС», однак суд першої інстанції, в свою чергу, не прийняв до уваги зазначені документи. Наказом МВС СРСР від 10.10.1986 № 0281 «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних, направлених для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» передбачено, що оплата фактично відпрацюваного часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна робитися виходячи з розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), обчисленої з тарифної ставки (посадового окладу) за цей місяць, що ділиться на календарну кількість днів цього місяця. Додаткова оплата днів роботи, що доводяться за календарем на вихідні і святкові дні, не проводиться.

Що стосується посилань позивача на наказ №210 Управління пожежної безпеки та аварійно-рятувальних робот МНС України у Луганській області, який був виданий 11.12.2003 про перерахунок заробітної плати пенсіонерам МВС за період перебування в зоні ЧАЕС на підставі рішень судів місцевого суду Ленінського району м. Луганська від 21.03.2003 року, ухвали апеляційного суду Луганської області від 07.08.2003 року, рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 21.10.2003, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Тобто, цей наказ стосувався здійснення перерахунку заробітної плати визначених осіб - Луганський окружний адміністративний суд при задоволенні позивних вимог ОСОБА_1 не з`ясував усіх обставин при складані цього розпорядчого документу, а саме: були зазначені пенсіонери МВС особами рядового і начальницького складу чи були працівниками.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Інші особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 в 1987 році проходив службу на посаді водія 18-ої самостійної воєнізованої пожежної частини.

В період з 04.05.1987 по 22.05.1987 підряд без вихідних приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження, всього 19 діб, а саме: з 4 по 8, 10, 12, 14, з 16 по 20 та 22 по 8 годин щодня, 9 числа 4 години, 11 числа - 7 годин, 13, 15 та 21 числа по 6 годин щодня - на об`єкті «ВПРВП с. ст. Соколи», який знаходиться в зоні відчуження ЧАЕС, 11 числа - 1 годину, 13,15 та 21 числа по 2 години щодня на могильнику Буряковка (роботи по захороненню радіоактивно-забрудненої пожежної техніки) (т.1 а.с. 14, 15).

23.07.1997 Позивачу встановлено статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (т.1 а.с. 16).

Відповідно до вимог статті 49 КЗпП України та статті 15 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII) встановлено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військоматами).

04.04.2012 Позивач звернувся до начальника Стахановського міського управління ГУ МНС України в Луганській області із заявою про перерахунок заробітної плати, видачу довідки про перераховану заробітну плату, недонараховану заробітну плату не індексувати і не виплачувати, а передати в фонд виробництва (т.1 а.с. 18).

Листом від 28.04.2012 за № 05/469 Позивачу відмовлено у здійсненні перерахування заробітної плати, оскільки Стахановське МУ ГУ МНС України в Луганській області не має права не перерахунок заробітної плати згідно діючих нормативних актів, а також видачі довідки щодо перерахованої заробітної плати, проведення перерахунку буде здійснено тільки згідно рішення суду або наказу МНС України (т.1 а.с. 31).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Наказом Управління пожежної безпеки та аварійно-рятувальних робіт МНС України у Луганській області від 11.12.2003 № 210, згідно положень постанов Ради Міністрів Української РСР від 08.05.1986 № 168-5, Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 про підвищену оплату в подвійному розмірі, кратність і нарахування премії в розмірі 60% від посадового окладу і окладу по спеціальному званню, вказівки Управління пожежної охорони МВС України № 3/7/1587 від 17.12.1986 про оплату за перебування в резерві в стані бойової готовності з урахуванням кратності, наказано: провести перерахунок заробітної плати пенсіонерам МВС за період перебування в зоні ЧАЕС, на підставі вищевказаних нормативних актів і рішень судів; перерахунок заробітної плати провести на підставі заяв інвалідів ЧАЕС з застосуванням строків зазначених у Законі України «Про звернення громадян» (т.1 а.с. 20).

Апеляційний суд зауважує, що посилання в цьому наказі на рішення судів за позовами конкретних осіб стало однією з підстав для прийняття такого наказу, проте в ньому зазначається про необхідність здійснення перерахунку заробітку всім особам, на яких поширюються вказані норми законодавчих актів. З цих підстав колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги.

Згідно інформації, зазначеної в розрахунковому листі Позивача, за роботу в зоні відчуження з 04 травня по 22 травня 1987 року сплачено 316,67 руб. (т.1 а.с. 68).

Відповідно до інформації, зазначеній в довідці від 15.02.2012 № С5/131, заробітну плату Позивачу за роботу в населених пунктах зони відчуження з 04.05.1987 по 22.05.1987 по місцю роботи 18-ї самостійної воєнізованої пожежної частини на посаді водія з посадового окладу 155,00 крб по відомості від 14.08.1987 виплачено в сумі 221,67 крб з урахуванням коефіцієнта 2 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7. Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження, із якої визначається пенсія - 316,67 грн (95,00 крб збережена заробітна плата в зоні відчуження + 31,67 крб - доплата за роботу в надурочний час (1/3) + 190,00 крб - заробітна плата, розрахована з врахуванням годинної тарифної ставки - 155,00, крб; робочих днів та коефіцієнту кратності - 2) (т.2 а.с. 138).

Відповідно до інформації, зазначеній у відповіді на запит від 20.12.2012 №19425/02105, Управління Пенсійного фонду в м. Стаханові Луганської області повідомило, що Позивач перебуває на обліку з 30.07.2010 та отримував пенсію по інвалідності 3 групи, згідно особистої заяви від 30.07.2010, призначену відповідно до Закону № 796-XII. При призначенні пенсії довідка про розмір грошового забезпечення не надавалась (т.1 а.с. 110).

Постановою Стаханівського міського суду Луганської області від 24.12.2010 у справі № 2-А-1093/2010/1231, яка залишена без змін Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.03.2011, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові здійснити перерахунок Позивачу з 01.08.2010 основний розмір пенсії, передбачений статтею 54 Закону № 796-XII в розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, виходячи з того, що розмір мінімальної пенсії за віком складає не менше розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом в місяці, за який нараховується пенсія; додаткову пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачену статтею 54 Закону № 796-XII в розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з того, що розмір мінімальної пенсії за віком складає не менше розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом в місяці, за який нараховується пенсія (т.1 а.с. 29-34).

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки Позивачеві виплачується пенсія на підставі Закону № 796-XII, то він має право вимагати перерахунку пенсії, надавши довідки про заробітну плату, яку має видати Відповідач, оскільки на виконання Указу Президента України від 27 січня 2003 року № 47 Головне управління Державної пожежної охорони МВС України (на час передачі реорганізоване у Державний департамент пожежної безпеки) до якого входив Відповідач, було передане Міністерству України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від Чорнобильської катастрофи, а Указом Президента України від 24 грудня 2012 року № 726 «Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з надзвичайних ситуацій, реорганізувавши Міністерство надзвичайних ситуацій України та Державну інспекцію техногенної безпеки України, тому Відповідач є правонаступником тієї установи, де проходив службу позивач під час участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Порядок оплати праці особам, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС регулювався низкою спеціальних нормативних актів з цього приводу.

Оскільки статтею 3 Закону України від 12.09.1991 № 1543-XII «Про правонаступництво України» (далі Закон № 1543-XII) передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році іншими нормативними актами не передбачені, отже, вони є діючими на цей час.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» (постанова Ради Міністрів УРСР від 09 травня 1986 року № 168-5) надано право керівникам здійснювати виплату особам рядового і начальницького складу, які виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадових окладів із спеціальних звань у подвійному розмірі.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотири, три і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) було дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року N 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та № 0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС СРСР № 35з від 30 травня 1986 року.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Додаткова оплата праці в нічні та надурочні години, вихідні і святкові дні, преміювання до 60 відсотків тарифної ставки (окладу) в місяць відповідно до пунктів 4, 5 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 здійснювалась працівникам і службовцям системи МВС, умови праці яких регламентується Кодексом законів про працю України.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ чинність КЗпП УРСР не поширювались, щомісячні премії їм не виплачувались.

На підставі вказівки МВС СРСР від 21 жовтня 1986 року № 1/5725 видана вказівка ГУ ДПО від 17 грудня 1986 року № 3/7/1587 «Про компенсацію робітникам зведеного закону протипожежної служби за постійне перебування у місті Чорнобилі в резерві у стані бойової готовності», якою визначена тарифна ставка години надходження у стані бойової готовності, як одна третина години робочого часу з виплатою за обліковий період одинарної тарифної ставки, а робітникам із числа начальницького складу окладу за спеціальне звання.

Згідно частини четвертої статті 15 Закону № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях.

Згідно пункту 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Оскільки судом встановлено, що Управління є правонаступником прав та обов`язків Стаханівського міського управління Головного управління Міністерства з надзвичайних ситуацій України в Луганській області, а Позивач перебував у безпосередніх трудових відносинах зі Стаханівським міським управлінням Головного управління Міністерства з надзвичайних ситуацій України в Луганській області, таким чином відповідно до закону на Відповідача покладено обов`язок щодо видачі довідки про заробітну плату особі, яка звертається за пенсією.

При цьому апеляційний не може погодитись з доводами апеляційної скарги щодо непоширення зазначених нормативно-правових актів на позивача, оскільки він був працівником органів внутрішніх справ, оскільки в самих цих вказаних вище нормативно-правових актах зазначається, що вони поширюють свою дію на всіх працівників, які приймали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відтак, зазначене спеціальне законодавство слід поширювати і на позивача.

На думку колегії суддів, місцевий суд обрав правильний спосіб захисту порушеного права. Більш того, постанова місцевого суду позивачем не оскаржена, тому відповідно до приписів статті 195 КАС України апеляційний перегляд здійснюється в межах апеляційної скарги відповідача.

Суд не приймає до уваги наданий Відповідачем наказ Міністерства внутрішніх справ СРСР від 10.10.1986 № 0281 «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних, направлених для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», оскільки Позивач на збори не призивався, а перебував на службі в органах внутрішніх справ, зазначений наказ його не стосується.

В цій справі позивачем надано достатньо посилань на нормативно-правові акти, які надають йому право на здійснення перерахунку заробітку, а висновки місцевого суду зроблено з урахуванням цих нормативно-правових актів.

Посилання апелянта на відсутність у нього первинних документів не заслуговують на увагу, оскільки з наявних в цій справі відомостей можливо зробити висновок про розмір отриманого позивачем в спірний період заробітку, відновити необхідні первинні документи та виконати рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

В повному обсязі ухвалу виготовлено 30 травня 2017 року.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі № 2а/1270/8755/2012 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов