Справа № 810/834/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року № 810/834/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати повністю податкові повідомлення-рішення від 13.10.2016 № та від 04.01.2017 №, винесені Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.09.2016 відповідачем видано наказ № 467 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1, який був направлений позивачу разом з повідомленням про дату проведення перевірки. Позивач зазначає, що вказані документи отримані нею лише 14.09.2016, проте сама перевірка була проведена з 12.09.2016 по 16.09.2016.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 податковим органом складено акт від 23.09.2016 №246/1304/НОМЕР_1, який став підставою для прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень від 13.10.2016 №, № та №.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач подала скаргу до ГУ ДФС у Київській області. Рішенням ГУ ДФС у Київській області від 29.12.2016 № 2456/14/10-36-10-01-04 скаргу задоволено частково, податкові повідомлення-рішення від 13.10.2016 № та № скасовано, податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016 № залишено без змін. З урахуванням висновків даного рішення відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.01.2017 №.

Позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 13.10.2016 № та від 04.01.2017 № є необґрунтованими, незаконними та безпідставними. Наголошує, що нормами законодавства встановлено, що платник податку має бути повідомлений про проведення перевірки до початку її проведення.

Щодо підстав проведення перевірки позивач звертає увагу, що податковий орган направляв їй запит від 08.06.2016 №4291, який не стосувався недостовірності даних, виявлених у податкових деклараціях, а стосувався виключно надання документів та інформації стосовно повноти та правильності нарахування витрат під час купівлі-продажу певних цінних паперів, що, на думку позивача, виключає обов'язок відповідати на такий запит, а тому підстави для проведення перевірки у податкового органу були відсутні.

Щодо виявлених в акті перевірки порушень позивач пояснює, що нею, відповідно до договору купівлі-продажу від 01.10.2015 ЦП№БВ101-3/8 були придбані ціні папері, вартість яких у 2015 році становила 6 107 085,89 грн. Факт операції підтверджується рахунком, актом прийому-передачі ЦП від 05.10.2015, актом виконаних робіт від 07.12.2015 та розписками. Надалі придбані цінні папери були продані позивачем за 6 111 160,00 грн. Позивач вважає, що з огляду на наявність документального підтвердження, як вартості придбання та продажу цінних паперів, так і фактичної сплати грошових коштів, нею було цілком правомірно включено до податкової декларації за 2015 рік з суми 4 074,11 грн. податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Відповідач позов не визнав, зазначив, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкові повідомлення-рішення є законними. Наголошує, що платником податку ОСОБА_1 не надано жодних документальних підтверджень суми понесених витрат на придбання інвестиційних активів.

Представник позивача в судових засіданнях 25.04.2017, 18.05.2017 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача, присутній у судовому засіданні 18.05.2017 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

В судове засідання 22.05.2017 сторони по справі не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином та завчасно.

Разом з цим, 22.05.2017 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи обмежені строки розгляду справи, недопущення їх порушення та безпідставного затягування вирішення спору, приймаючи до уваги, що наявні в матеріалах справи докази в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а сторони є належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо доказів для з'ясування обставин по справі, суд вважає можливим на підставі статті 128 КАС України розглядати справу за відсутністю представників позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд -

в с т а н о в и в:

01.09.2016 Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято наказ №467 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1, яким наказано начальнику управління податків і зборів фізичних осіб Кругляку І.В., в зв'язку з виявленням недостовірних даних, що містяться у податковій декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік, поданою фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 та відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, та не надання пояснень та їх документальних підтверджень витрат на придбання інвестиційних активів на запит Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київської області, організувати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 щодо своєчасності, повноти і достовірності нарахування та сплати належних сум податків до бюджету держави за 2015 рік.

Здійснення перевірки доручено головному державному ревізору-інспектору відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків та зборів фізичних осіб Павлюку О.О. з 12.09.2016 тривалістю 5 робочих днів (а.с. 13).

Даний наказ разом з повідомлення про проведення перевірки від 01.09.2016 №258/гр./1006-1304/877 (а.с. 180) були направлені 01.09.2016 цінним листом на адресу позивача: 07400, АДРЕСА_1, що підтверджується копією фіскального чека та описом вкладення у цінний лист зі штрих-кодовим ідентифікатором Укрпошти №476 (а.с. 199). Даний конверт був вручений адресату 14.09.2016 (а.с. 16).

У період з 12.09.2016 по 16.09.2016 на підставі пп. 20,1.2, пп. 20.1.4, пп.20.1.6 п.20.1 ст.20, п. 75.1.2 ст.75, пп.78.1.1 ст.78.1, п. 79.1, п. 79.2 ст. 79, ст. ст. 81-86, п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) відповідно до наказу №467 від 01.09.2016 посадовою особою відповідача була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 23.09.2016 №246/1304/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) (а.с. 17-32).

В акті перевірки встановлено, що фізична особа-платник податків ОСОБА_1 отримала дохід у сумі 6 111 160,00 грн. від продажу інвестиційних активів, сума витрат на придбання інвестиційних активів становить 0,00 грн. (розбіжність - 6 107 085,90 грн. без документальних підтверджень (первинним документом) витрат за операціями з інвестиційними активами), відповідно, фінансовий результат операцій з інвестиційними активами склав 6 111 160,00 грн., який фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 не включено до складу загального річного оподаткованого доходу (а.с. 30).

У висновках акту перевірки встановлені наступні порушення, допущені фізичною особою-платником податків ОСОБА_1:

- пп. 170.2.2., пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: не включено позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами в сумі 6 111 160,00 грн. до складу загального річного оподаткованого доходу за 2015 рік, що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1 214 924,00 грн.;

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ перехідні положення Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: не включено позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами в сумі 6 111 160,00 грн. до складу загального річного оподаткованого доходу за 2015 рік, що призвело до заниження суми військового збору в розмірі 91 667,40 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивачем 06.10.2016 надано відповідачу заперечення на акт перевірки від 23.09.2016 №246/1304/НОМЕР_1 (а.с.155-160).

Разом з тим, відповідач листом «Відповідь на заперечення» від 10.10.2016 №314/гр./1006-1304/1079 висновки акта залишив без змін (а.с. 161-168).

На підставі акта перевірки Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області були прийняті податкові повідомлення-рішення від 13.10.2016:

- форми «Р» №, яким позивачу за порушення пп. 170.2.2., пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами декларування у розмірі 1 518 655,00 грн., з яких сума за податковим зобов'язанням - 1 214 924,00 грн., за штрафними санкціями - 303 731,00 грн. (а.с. 195);

- форми «Р» №, яким позивачу за порушення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ перехідні положення Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 91 667,40 грн. (а.с. 197);

- форми «ПС» №, яким до позивача за порушення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ перехідні положення Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) застосовано штраф за платежем військовий збір у розмірі 22 916,85 грн. (а.с. 196).

Не погоджуюсь з прийнятими Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податковими повідомленнями-рішеннями від 13.10.2016 №, № та № позивач звернулася зі скаргою до Головного управління ДФС у Київській області (а.с. 129-135).

Головне управління ДФС у Київській області рішенням про результати розгляду скарги» від 29.12.2016 №2456/14/10-36-10-01-04 скасувало податкові повідомлення-рішення від 13.10.2016 № та №, залишило без змін податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016 №, скаргу платника податків фізичної особи ОСОБА_1 - задовольнило частково та зобов'язало Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області сформувати нове рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с. 35-41).

В подальшому позивач оскаржила податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016 № до ДФС України (а.с. 143-149).

За наслідками розгляду скарги позивача ДФС України листом «Рішення про результати скарги» від 07.02.2017 №1722/70/99-99-11-02-01-14 залишила без змін податкове повідомленням-рішення від 13.10.2016 № та в цій частині рішення ГУ ДФС у Київській області від 29.12.2016 №2456/14/10-36-10-01-04, а повторну скаргу - без задоволення (а.с. 150-154).

На підставі акта перевірки, з урахуванням зауважень, викладених в листі ГУ ДФС у Київській області 29.12.2016 №2456/14/10-36-10-01-04, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 04.01.2017 №, яким позивачу за порушення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ перехідні положення Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 114 584,25 грн., за яким сума за основним платежем - 91 667,40 грн., за штрафними санкціями - 22 916,85 грн. (а.с. 45).

Позивач оскаржила податкове повідомлення-рішення 04.01.2017 № до Головного управління ДФС України у Київській області (а.с. 136-142), відповіді на дану скаргу матеріали справи не містять.

Не погоджуючись з прийнятими Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податковими повідомленнями-рішеннями від 13.10.2016 № та від 04.01.2017 № позивач скористалась своїм правом оскаржити їх у судовому порядку, звернувшись із даним позовом до суду.

Згідно з пп.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України (далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на момент призначення перевірки 01.09.2016) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом; платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження; розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків; платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Тобто, вказана норма чітко визначає умови, за яких здійснюється документальна позапланова перевірка.

Таким чином, виявлені факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку.

Аналогічна правова позиція узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 (справа №21-425а14).

Суд зазначає, що відповідно до пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме направлення відповідачем запиту від 08.06.2016), контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Згідно абзацу 1 п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу (абзац 2 п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України).

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом (абзац 3 п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України).

Пунктом 9 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою КМ України від 27.12.2010 №1245 (зі змінами та доповненнями, далі - Порядок №1245) також визначено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації.

У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують (п. 10 Порядку №1245).

Згідно з п. 12 Порядку №1245 письмовий запит про подання інформації надсилається суб'єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлення за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; виникнення потреби у визначенні рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; подання щодо платника податків скарги про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених Податковим кодексом України.

Судом встановлено, що відповідачем на підставі п. 20.1 ст. 20, п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України з метою перевірки повноти та правильності формування витрат направлено запит від 08.06.2016 №4291, яким зобов'язано ОСОБА_1 надати пояснення та їх документальні підтвердження (оригінали документів) по факту господарської діяльності в 2015 році, зокрема: суми доходу від операцій з продажу інвестиційних активів та суми понесених витрат, згідно поданої до Броварської ОДПІ податкової декларації про майнових стан і доходи за 2015 рік (вх. №160001027 від 23.05.2016), а саме: договори відступлення шляхом продажу корпоративних прав; квитанції до прибуткових касових ордерів, інші платіжні документи, що підтверджують витрати на придбання корпоративних прав та отримання доходу від їх продажу; інші документи, пов'язані з доходами та витратами від продажу інвестиційних активів (а.с. 33-34).

Суд зазначає, що вказаний запит не містить підстав для його надсилання, оскільки у ньому відсутній конкретний перелік порушень платника податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, відтак податковим органом не було вказано жодної обставини, передбаченої пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що відповідно до абзаца 5 п.73.3 ст. 73 Податкового кодексу України у разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

У зв'язку з вищезазначеним, суд приймає до уваги доводи позивача про те, що оскільки письмовий запит ДПІ від 08.06.2016 №4291 не містив посилання на виявлення недостовірних даних, що містяться у податковій декларації, а стосувався перевірки повноти та правильності формування витрат, тобто відповідач не вказав жодної підстави направлення відповідного запиту, як того вимагають приписи пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, платник податку був звільнений від обов'язку відповідати на такий запит. У зв'язку з чим, ненадання позивачем відповіді протягом 10 робочих днів на запит від 08.06.2016 №4291 не може бути підставою для проведення документальної позапланової перевірки ОСОБА_1

Встановлені судом порушення відповідачем вказаних вимог ПК є істотними і вказують на відсутність у Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області законних підстав для призначення перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 згідно наказу від 01.09.2016 №467, проте не спростовують викладені в акті перевірки порушення.

Суд зазначає, що відповідач у наданих запереченнях проти позову зазначив, що при перевірці відомостей, що містяться в інформаційних базах даних ІС «Податковий блок», ЦБД ДРФО ДФС України про суми виплачених доходів фізичним особам та інших зовнішніх джерелах інформації за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 платник податків-фізична особа ОСОБА_1 отримала дохід у сумі 3 694,56 грн., а саме: ТОВ «РВД Маркетс» нараховано та виплачено дохід за 2015 рік у сумі - 3 694,56 грн. - « 112 ознака» інвестиційний прибуток. Сума податку на доходи фізичних осіб, нарахованого та перерахованого в бюджет за 2015 рік, склала 738,91 грн. Згідно поданої фізичною особою ОСОБА_1 декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік задекларована сума доходу 4 074,11 грн. у вигляді інвестиційного прибутку та суму податку на доходи фізичних осіб утримана (сплачена) податковими агентами - 814,82 грн., сума військового збору утримана (сплачена) податковим агентами - 61,11 грн. Відповідно до поданого додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан та доходи «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами» фізична особа ОСОБА_1 отримала дохід у сумі 6 111 160,00 грн. від продажу інвестиційних активів, сума витрат на придбання інвестиційних активів склала 6 107 085,90 грн., відповідно фінансовий результат операцій з інвестиційними активами склав всього 4 074,10 грн., сума податку на доходи фізичних осіб, утримана (сплачена) податковими агентами - 814,82 грн., сума військового збору, утримана (сплачена) податковими агентами - 61,11 грн. (а.с. 188).

З урахуванням наведених обставин відповідачем було прийнято наказ від 01.09.2016 №467 про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України (далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на момент призначення перевірки 01.09.2016) документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, згідно з п. 79.3 ст. 79 Податкового кодексу України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Тобто, для виникнення права розпочати проведення документальної невиїзної перевірки контролюючому органу достатньо надіслати платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення (фактично, передати до відділення поштового зв'язку) копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Вказане повністю узгоджується з положеннями п. 42.2. ст. 42 ПКУ, в якому зазначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Таким чином, саме Податковим кодексом України однозначно врегульовано питання виникнення права на проведення невиїзної позапланової перевірки і він не містить умови про те, що у разі невручення з незалежних від податкового органу причин наказу та повідомлення така перевірка не проводиться, а в разі її проведення не містить такого наслідку як її незаконність.

Судом встановлено, що наказ від 01.09.2016 №467 та повідомлення про проведення перевірки від 01.09.2016 №258/гр./1006-1304/877 були направлені 01.09.2016 цінним листом на адресу позивача: 07400, АДРЕСА_1, що підтверджується копією фіскального чека та описом вкладення (а.с. 199), тобто документи направлені у день видання наказу про проведення такої перевірки. Разом з тим, як встановлено судом, вказаний конверт був вручений адресату лише 14.09.2016 (а.с. 16), тобто після початку проведення перевірки.

Суд наголошує, що поштова адреса одержувача на конверті, в якому відповідач направив позивачу повідомлення про перевірку від 01.09.2016 №258/гр./1006-1304/877 та копію наказу від 01.09.2016 №467 (а.с. 15), відповідає адресі місця проживання/реєстрації позивача згідно відомостей, зазначених у паспорті позивача (а.с. 127).

Отже, суд зазначає, що податковий орган повністю дотримався вимог ПК України щодо направлення платнику податків наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки в день його видання та за належною поштовою адресою, проте поштове відправлення було отримано позивачем невчасно з незалежних від податкового органу причин.

Окрім того, суд зазначає, що отримавши наказ про проведення перевірки 14.09.2016 позивач жодним чином не відреагував на нього, хоча термін перевірки тривав до 16.09.2016 включно.

Суд наголошує, що несвоєчасне сповіщення позивача про проведення перевірки в даному випадку мало місце не з вини податкового органу, платник податків мав можливість відреагувати на рішення контролюючого органу про проведення перевірки, якщо не погоджувався з підставами її призначення, однак до податкового органу з жодним клопотанням чи заявою не звернувся, жодних документів для проведення перевірки не надав.

Щодо встановлених в акті перевірки порушень, що призвели до прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2015 між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_4 (продавець) укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ101-3/8, яким продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити цінні папери в порядку та на умовах, викладених у даному договорі. Загальна вартість договору становить 6 107 085,89 грн. (а.с. 47-48). Також, між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_4 (продавець) укладено додаткову угоду №1 від 02.10.2015 до договору купівлі-продажу ЦП №БВ101-3/8 (а.с. 49) та складено акт виконаних робіт від 07.12.2015 (а.с. 50).

Факт передачі цінних паперів підтверджується актом прийому-передачі ЦП від 05.10.2015 (а.с. 51).

На підтвердження розрахунків за придбання ЦП за даним договором позивачем надані розписки про отримання ОСОБА_4 готівкових коштів у розмірі 6 107 085,89 грн.: від 09.10.2015 на суму 149 000,00 грн., від 12.10.2015 на суму 149 000,00 грн., від 13.10.2015 на суму 149 900,00 грн., від 15.10.2015 на суму 148 000, 00 грн., від 16.10.2015 на суму 149 500, 00 грн., від 19.10.2015 на суму 149 500,00 грн., від 20.10.2015 на суму 148 700,00 грн., від 21.10.2015 на суму 149 000,00 грн., від 22.10.2015 на суму 148 600,00 грн., від 23.10.2015 на суму 149 200,00 грн., від 26.10.2015 на суму 148 400,00 грн., від 27.10.2015 на суму 149 900,00 грн., від 29.10.2015 на суму 148 000,00 грн., від 30.10.2015 на суму 149 600,00 грн., від 02.11.2015 на суму 149 000,00 грн., від 03.11.2015 на суму 149 500 грн., від 04.11.2015 на суму 148 000,00 грн., 147 600,00 грн., від 06.11.2015 на суму 148 400,00 грн., від 07.11.2015 на суму 149 900,00 грн., від 08.11.2015 на суму 149 000,00 грн., від 09.11.2015 на суму 148 500,00 грн., від 10.11.2015 на суму 146 000,00 грн., від 11.11.2015 на суму 149 500,00 грн., від 14.11.2015 на суму 148 000,00 грн., від 16.11.2015 на суму 145 000,00 грн., від 17.11.2015 на суму 149 900,00 грн., від 18.11.2015 на суму 148 500,00 грн., від 21.11.2015 на суму 149 000,00 грн., від 22.11.2015 на суму 147 000,00 грн., від 23.11.2015 на суму 148 000,00 грн., від 24.11.2015 на суму 149 600,00 грн., від 25.11.2015 на суму 149 000,00 грн., від 28.11.2015 на суму 148 500,00 грн., від 29.11.2015 на суму 149 500,00 грн., від 30.11.2015 на суму 147 000,00 грн., від 01.12.2015 на суму 149 000,00 грн., від 02.12.2015 на суму 146 000,00 грн., від 05.12.2015 на суму 148 000,00 грн., від 06.12.2015 на суму 149 000,00 грн., від 07.12.2015 на суму 16 685,89 грн. (а.с. 71-111).

Судом встановлено, що цінні папери в подальшому були продані позивачем за 6 111 160 грн., що підтверджується наступними документами:

- договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ1005-1/2 від 07.10.2015, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Кристалс Груп», загальна вартість ЦП - 1 062 960,00 грн. (а.с. 52-53), додаткова угода №1 до даного договору від 03.11.2015 та акт виконаних робіт від 21.10.2015 (а.с. 54-55);

- договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ1008-2/2 від 20.10.2015, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Кристалс Груп», загальна вартість ЦП - 1 083 600,00 грн. (а.с. 56-57), додаткова угода №1 до даного договору від 03.11.2015 та акт виконаних робіт від 27.10.2015 (а.с. 58-59);

- договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ1010-1/1 від 27.10.2015, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Кристалс Груп», загальна вартість ЦП - 2 029 600,00 грн. (а.с. 60-61), додаткова угода №1 до даного договору від 03.11.2015 та акт виконаних робіт від 06.11.2015 (а.с. 62-63);

- договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ1101-2/14 від 02.11.2015, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Кристалс Груп», загальна вартість ЦП - 1 365 680,00 грн. (а.с. 64-65), додаткова угода №1 до даного договору від 03.11.2015 та акт виконаних робіт від 10.11.2015 (а.с. 66-67);

- договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ1105-1/2 від 30.11.2015, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Кристалс Груп», загальна вартість ЦП - 569 320,00 грн. (а.с. 68-69) та акт виконаних робіт від 02.12.2015 (а.с. 70).

В акті перевірки встановлено, що фізична особа-платник податків ОСОБА_1 отримала дохід у сумі 6 111 160,00 грн. від продажу інвестиційних активів, сума витрат на придбання інвестиційних активів становить 0,00 грн. (розбіжність - 6 107 085,90 грн. без документального підтвердження витрат за операціями з даними інвестиційними активами), відповідно, фінансовий результат операцій з інвестиційними активами склав 6 111 160,00 грн., який фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 не включено до складу загального річного оподаткованого доходу (а.с. 30).

Суд звертає увагу, що статтею 1087 Цивільного кодексу України передбачено, що розрахунки за участю фізичних осіб, не пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.

Посилання відповідача на пункт 1 постанови Національного банку України від 06.06.2013 № 210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким встановлено граничну суму розрахунків готівкою для фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150 000 (ста п'ятдесяти тисяч) гривень та на пункт 2 даної Постанови, в якому зазначено, що фізичні особи мають право здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 150 000 гривень, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, внесення та/або перерахування коштів на поточні рахунки (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті) суд не приймає до уваги, оскільки договори, на підстави яких позивач придбала цінні папери, не підлягають нотаріальному посвідченню, а також всі здійснені розрахунки за придбання цінних паперів за договором №БВ101-3/8 від 01.10.2015 були менше ніж 150 000 гривень, дане підтверджується розписками, наявними в матеріалах справи.

В акті перевірки зазначено, що як документальне підтвердження витрат платником податку повинні бути надати оригінали або належним чином завірені копії первинних документів, на підставі яких він здійснив відповідні витрати, а також документів, що підтверджують факт переходу права власності на відповідні пакети цінних паперів, факт та суму сплати відповідних витрат. Такими документами є договори комісії, укладені з торговцем цінних паперів, договори купівлі-продажу цінних паперів, виписки з рахунку у цінних паперах зберігача/депозитарної установи, розрахунково-касові та інші платіжні документи (а.с.27).

Крім, того ДФС України у своєму рішенні від 07.02.2017 №1722/70/99-99-11-02-01-14 на за результатами розгляду скарги позивача на податкове повідомлення-рішення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 13.10.2016 № та рішення ГУ ДФС у Київській області від 29.12.2016 №2456/14/10-36-10-01-04 посилається на п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, яким визначено, що готівкові розрахунки - це платежі готівкою підприємства (підприємств), а також операції, які безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції та іншого майна. При цьому необхідно враховувати, що до касових документів, за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, тобто операції підприємств між собою та фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу, належать, зокрема, касові ордери та платіжні чи розрахунково-платіжні відомості, розрахункові документи, інші прибуткові та видаткові касові документи.

Тобто, контролюючі органи приходять до висновків, що розписка не є платіжним (розрахунковим) документом, а отже не може підтверджувати понесені витрати на придбання інвестиційних активів. Податковий орган на підтвердження своєї думки посилається на п. 1.2 постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (далі - Положення №637), постанови Правління Національного банку України від 21.01.2014 №22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» (далі - Інструкція №22) та Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III.

Суд зазначає, що з преамбули Положення №637 вбачається, що воно визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою. Дане Положення не регулює взаємовідносини між фізичними особами при розрахунках за придбаний товар.

Інструкція №22 згідно до п. 1.2 та п.1.3 встановлює загальні правила, види і стандарти безготівкових розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов'язкові для виконання ним.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлено відповідальність суб'єктів переказу, а також визначено загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Таким чином, вказані нормативно-правові акти регулюють відносини, що виникають при операціях підприємств/підприємців з одного боку та фізичних осіб з іншого, а також безготівкові розрахунки. Проте, вони не регулюють взаємовідносини, які виникають між двома фізичними особами при здійсненні між ними розрахунків за придбання акцій.

Як вбачається з договору купівлі-продажу цінних паперів ЦП №БВ101-3/8 від 01.10.2015, позивач придбала цінні папери саме у фізичної особи, а не юридичної особи. В такому випадку відносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 545 Цивільного кодексу України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Тобто, розписка є документом, що засвідчує виконання покупцем обов'язку з оплати за договором купівлі-продажу, який укладений між фізичними особами.

З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що в даному випадку розписки є належними документами, що підтверджують факт оплати ОСОБА_1 вартості придбаних цінних паперів за договором ЦП №БВ101-3/8 від 01.10.2015.

Окрім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

При цьому, підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, зокрема, встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається в тому числі інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (пп 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України) (п. 168.3 ст. 168 Податкового кодексу України).

Згідно п. 176.2 «а» статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Окрім іншого, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України встановлено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Порядок оподаткування інвестиційного прибутку регулюється п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України.

Приписами підпункту 170.2.1 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України регламентовано, що облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Абзацом першим підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України передбачено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Відповідно до пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Підпункт 170.2.9 пункту 170.2 статті 170 ПК України передбачає, що податковим агентом платника податку, який здійснює операції з інвестиційними активами з використанням послуг професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, є такий професійний торговець (крім операцій з цінними паперами, визначеними у підпункті 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу). Податковий агент під час кожного нарахування платнику інвестиційного прибутку нараховує (утримує) податок за ставкою, визначеною підпунктом 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, та сплачує (перераховує) утриманий податок до бюджету під час кожного нарахування такого доходу, що не звільняє платника податку від подання річної податкової декларації при отриманні ним доходу, зазначеного у цьому пункті. Методика визначення інвестиційного прибутку професійним торговцем цінними паперами при виконанні функцій податкового агента встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, спільно з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Документальним підтвердженням (первинним документом) доходів та витрат за операціями з інвестиційними активами, укладеними в електронній формі на фондовій біржі для клієнтів - учасників фондової біржі, визнається звіт торговця цінними паперами (брокера), який формується на базі біржового звіту та договору на брокерське обслуговування (абзац 9 підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України).

Методика визначення інвестиційного прибутку професійним торговцем цінними паперами при виконанні функцій податкового агента встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, спільно з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, а саме спільними наказом Міністерства фінансів України від 22.11.2011 №1484 та рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 22.11.2011 №1689 «Про затвердження Методики визначення інвестиційного прибутку професійним торговцем цінними паперами при виконанні функцій податкового агента», зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24 січня 2012 року за №100/20413, які набрали чинності 13 лютого 2012 року (далі - Методика).

За результатом звітного податкового року податковий агент здійснює розрахунок інвестиційного прибутку, отриманого платником податку у такому році, та суми податку з такого прибутку, що підлягає сплаті до бюджету, із врахуванням утриманих та сплачених сум податку протягом року. Розрахунок за результатами року не здійснюється у разі, якщо протягом року у зв'язку з виконанням або розірванням договору (договорів), укладеного (укладених) з платником податку, інвестиційний прибуток було розраховано, а податок утримано і сплачено до бюджету в повному обсязі (п. 2.18 Методики).

Податковий агент щороку до кінця січня року, що настає за звітним податковим роком, надає платнику податку довідку про визначення торговцем цінними паперами при виконанні ним функцій податкового агента інвестиційного прибутку платника податку на доходи фізичних осіб за формою, встановленою у додатку до цієї Методики. За результатами звітного податкового року довідка не видається, якщо вона була надана платнику податку у зв'язку з виконанням або розірванням до кінця звітного податкового року договору, укладеного податковим агентом з таким платником податку. Довідка надається для пред'явлення органу державної податкової служби за податковою адресою платника податку з метою визначення загального інвестиційного прибутку та податку з нього у річній податковій декларації (п. 2.23 Методики).

Відповідно до п. 2.25 Методики податок сплачується (перераховується) до бюджету податковим агентом у порядку, передбаченому підпунктами 168.4.1 - 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 розділу IV Податкового кодексу України.

Враховуючи вимоги вищенаведених норм, відповідальність та обов'язок щодо правильності нарахування інвестиційного прибутку від продажу цінних паперів та суми сплати податку з такого прибутку покладається на податкового агента, яким є професійний торговець цінними паперами.

Судом досліджені договори купівлі-продажу цінних паперів від 01.10.2015 №БВ101-3/8, від 07.10.2015 №БВ1005-1/2, від 20.10.2015 №БВ1008-2/2, від 27.10.2015 №БВ1010-1/1, від 02.11.2015 №БВ1101-2/14, від 30.11.2015 №БВ1105-1/2 та встановлено, що всі вони проводились за участю професійного торговця цінними паперами - ТОВ «РВД Маркетс» (ліцензія НКЦПФР серія АЕ №185378 від 27.12.2012). Отже, у випадку будь-яких порушень зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з даного інвестиційного доходу, відповідальність та відповідні донарахування повинні бути покладені саме на податкового агента.

Окрім того суд звертає увагу, що з 01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року №1797-VIII, яким до Податкового кодексу України внесено зміни, зокрема, щодо контрольно-перевірочної роботи.

Право на проведення перевірок платників податків надано контролюючим органам пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України (у редакції з 01.01.2017, чинній на момент прийняття податкового-повідомлення рішення).

Зокрема, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (абзац перший п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Статтями 19-1 та 19-3 ПК України визначено перелік функцій контролюючих органів та державних податкових інспекцій. Функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Тобто, з 01.01.2017 року організація проведення всіх без виключення перевірок платників податків відбувається виключно органами ДФС обласного та центрального рівнів.

З цього приводу Державна фіскальна служба України видала лист від 17.01.2017 №1005/7/99-99-14-03-03-17, відповідно до якого з 01.01.2017 організацію та проведення документальних і фактичних перевірок може бути здійснено (в т.ч. видано наказ про проведення, оформлено направлення (посвідчення), складено акт (довідку) та податкові повідомлення-рішення, вимоги (рішення) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ), за їх результатами) лише зазначеними вище органами, тобто контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Тобто всі функції з контрольно-перевірочної роботи та право приймати податкові повідомлення-рішення за результатами документальної перевірки з 01.01.2017 закріплені виключно за контролюючим органом обласного та центрального рівнів

Всупереч вказаним нормам, Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.01.2017 №. Тобто вказане рішення було складено та підписано відповідачем за відсутності відповідних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 13.10.2016 № та від 04.01.2017 № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Предметом адміністративного позову в даній справі є скасування податкових повідомлень-рішень контролюючого органу, а відповідно до пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень і його скасування.

Тобто, скасування рішення суб'єкта владних повноважень є наслідком саме визнання його протиправним, в зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність виходу для повного захисту інтересів позивача за межі позовних вимог та визнання оскаржуваних позивачем рішень протиправними та їх скасування.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8 000,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням №ПН5772 від 24.02.2017, оригінал якого знаходиться в матеріалах адміністративної справи (а.с 2).

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 13.10.2016 № та від 04.01.2017 №.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місцезнаходження: 07401, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 8 000,00 грн. (вісім тисяч грн. 00коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39463945, місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 286).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.