Справа № 698/76/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 698/76/17 Головуючий у 1-й інстанції: Дудніченко В.М.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та зобов'язано здійснити виплату йому пенсії з 01.06.2015 року. В даній постанові відсутні обмеження кінцевих строків з урахуванням проведених виплат. Враховуючи зазначене позивач 26.12.2016 року звернувся з заявою до відповідача про поновлення виплати йому пенсії. У задоволені заяви йому було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року задоволено вказаний позов. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії в період часу з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року і без встановлення обмеження кінцевим строком протиправними. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області поновити ОСОБА_2 виплату пенсії в повному обсязі за період часу з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року без встановлення обмеження кінцевим строком, з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

26.12.2016 року позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду в Черкаській області із заявою, в якій просив поновити виплату пенсії, яка виплачується йому відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016 року та припинена з 01.01.2016 року.

Згідно відповіді Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11.01.2017 року за № 962/Р-10, позивачеві було відмовлено у поновленні виплати пенсії. Вказана відмова відповідача обгурунтована тим, що відповідно до Рішення Конституційного суду України № 7-рп/2016 положення ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратило чинність з 20.12.2016 року, з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення. Однак, з 01.01.2017 року порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам визначено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774- У111, відповідно до якого ст. 54 ч. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено у новій редакції та призупинено виплату пенсій працюючим пенсіонерам. Позивач до категорії осіб, на яких не поширюється обмеження виплати пенсії з 01.01.2017 року, не відноситься.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та йому призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України ««Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після призначення пенсії позивач продовжує працювати на посаді судового розпорядника Катеринопільського районного суду Черкаської області.

У зв'язку з набранням чинності Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015 року, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06.12.2016 року позивачу як пенсіонеру, який працює на посаді, на яку поширюється дія Закону України «Про державну службу», виплату пенсії було припинено з 01.01.2016 року та з 01.01.2017 року (з часу набрання чинності вказаними Законами).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII, покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Відповідно до п. 5 розділу III Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

З аналізу положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» визначено вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження у виплаті пенсії на період роботи у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

На виконання пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII щодо призначення пенсій (у тому числі спеціальних) до 1 червня 2015 року відповідний Закон не прийнято.

У зв'язку з цим з 1 червня 2015 року втрачають чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія має призначатись відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічні зміни внесено і на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, а такою з 01.01.2017 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що законних підстав для поновлення пенсії за період з 01.01.2016 року по 19.12.2016 року немає, враховуючи положення ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262, а також те, що з 01.01.2017 року порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам визначено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII, згідно з яким частину першу ст. 54 Закону № 2262 викладено у новій редакції.

Таким чином колегія суддів вважає, що відповідачем було правомірно припинено виплату пенсії позивачу у вказаний період як особі, що займає посаду державної служби, а тому даний позов є необґрунтованим.

При цьому, колегія суддів враховує, що рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано неконституційним положення першого речення ч. 1ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262.

Зазначена норма Закону втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 20.12.2016 року.

Колегією суддів встановлено, що на виконання вказаного судового рішення відповідачем було поновлено виплату пенсії позивачу з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року та виплачено 892,80 грн.

Отже, в цей період відповідач здійснив позивачу виплату пенсії у відповідності до вимог діючого законодавства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій відповідача у спірних правовідносинах, та відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову є помилковим, у зв'язку з чим судове рішення суду першої інстанції є таким, що підлягає скасуванню.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області - задовольнити.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 02.06.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.