Справа № 226/549/17
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/549/17
Провадження № 2-а/226/66/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача УПФУ в м.Димитрові Донецької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання поновлення виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області (далі за текстом Фонд) про визнання дій протиправними та зобовязання поновлення виплати пенсії, в обґрунтування якого вказала, що вона перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Димитрові як особа переміщена з тимчасово окупованої території та щомісячно отримувала пенсію до вересня 2016 року. У жовтні 2016 року пенсія їй не була зарахована. У березні 2017 року їй стало відомо про припинення їй пенсії, письмово про припинення пенсії її ніхто не повідомляв та письмового рішення вона не отримувала. Вважає, що Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачено припинення виплати пенсії з такої підстави як не проживання за адресою реєстрації або не продовження дії довідки, тому просила визнати дії відповідача протиправними та зобовязати поновити виплату їй пенсії з 01.10.2016 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Від відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області надійшли заперечення на позовну заяву, згідно з якими зазначено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Фонді з 27.03.2015 року, місцем її реєстрації згідно з паспортними даними є АДРЕСА_1. 17.03.2015 року позивач в Управлінні соціального захисту населення Мирноградської міської ради отримала довідку № НОМЕР_1 про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2, яка є документом, що засвідчує місце проживання позивача, як внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Премєр-міністра України, Міністра соціальної політики України, його першого заступника та заступника, наказами Фонду та постановами правління Фонду, дорученнями Голови правління Фонду, актами органів місцевого самоврядування та наказами головного управління ПФУ в Донецькій області, Положенням про управління ПФУ в районах, містах, районах у містах а також в обєднаних управліннях, затвердженим постановою правління ПФУ № 28-2 від 22.12.2014 року. Частина 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706, визначає поняття внутрішньо переміщеної особи, якою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України, або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій чи техногенного характеру. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 07.11.2014 року № 1085-р, м.Горлівка Донецької області відноситься до населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706, визначає, що факт підтвердження внутрішнього переміщення особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків передбачених ст.12 вищевказаного Закону. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщена особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення та видачі довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Крім того, п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (в редакції постанови КМУ № 636 від 26.08.2015 року, яка діяла до 08.06.2016 року) передбачено, що строк дії такої довідки становить шість місяців з дати її видачі. У разі продовження дії обставин, що визначені ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706, строк дії такої довідки може бути продовжений на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до уповноваженого органу. Згідно ст.4-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706, єдина інформаційна база даних про внутрішньо перемішених осіб створюється з метою обліку таких осіб. Центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сімї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулись в Україну, є відповідальним за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо перемішених осіб. У разі, якщо в Єдиній інформаційній базі даних про взятих на облік внутрішньо переміщених осіб довідка відкликана, або закінчився термін дії довідки, або за наслідками перевірки прийнято рішення про невідповідність відомостей про місце проживання, виплата пенсій припиняється після надходження повідомлення відповідного органу соціального захисту населення або інформації з Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Відповідна інформація щодо позивача надійшла до Управління 16.09.2016 року (копія додається) з Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо перемішених осіб. Отримавши зазначену інформацію Управління припинило виплату пенсії Позивачу з 01.10.2016 року. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706 внутрішньо перемішена особа зобовязана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня виїзду. До теперішнього часу Конституційним Судом України не прийнято жодного рішення щодо неконституційності (невідповідності нормам Конституції) або такого, що звужує права громадян України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706, постанови КМУ від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб». Виходячи з вищевикладеного, Управління діяло правомірно, на підставі діючого законодавства України. Враховуючи вищезазначене просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером за віком та з 30.05.1992 року їй призначена пенсія по життєво (а.с. 8-9, 11).

ОСОБА_1 перебуває на обліку як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме: з Центрально-міського району м.Горлівка, вул.Кирова, б.5, кв.29, в м.Мирноград Донецької області, м-н «світлий», 13/28, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 17.03.2015 року № НОМЕР_1. На час розгляду справи довідка про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи не скасована (а.с. 10).

Місто Горлівка Донецької області включено до затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Через припинення з жовтня 2016 року виплати пенсії позивачу, вона звернулась до відповідача з проханням розяснити з яких підстав їй була припинена виплата пенсії на що отримала відповідь від 03.04.2017 року, відповідно до якої їй розяснено, що в результаті інформаційного обміну з органами соціального захисту населення щодо отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб їм стало відомо про порушення (відкликання довідки, закінчення терміну дії довідки, або за наслідками перевірки було прийнято рішення про невідповідність відомостей про місце проживання внутрішньо переміщеної особи) та виплата пенсії припинена після надходження відповідного повідомлення з управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради, а також запропоновано звернутися за поновленням пенсії(а.с. 18-19)

З довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії, виданої відповідачем вбачається, що ОСОБА_1 з квітня 2015 року по жовтень 2016 року отримувала пенсію у розмірі 2325,91 грн. в УПФУ м.Димитрова Донецької області, з 01.10.2016 року виплата пенсії припинена (а.с. 30).

Як зазначено у позовній заяві, про причину відмови у відновленні пенсії позивач дізналася від свого представника у грудні 2016 року, яка отримала відповідь управління на адвокатський запит, датовану 19.12.2016 року.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в Україні людини, її життя і здоровя, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обовязок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право відповідно до ч.2 ст.46 Основного Закону України гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел і забезпечується ч.2 ст.22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у звязку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту.

Питання виплати пенсій врегульовані ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 (далі Закон № 1058), за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Закон № 1058 або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав зупинення або не поновлення виплати вже призначеної пенсії, є тільки підстави припинення виплати відповідно до ст.49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений. Вказаною нормою Закону також передбачено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Відповідачем рішення про припинення виплати пенсії позивачу не приймалось.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, який врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706 (далі Закон № 1706).

Відповідно до ст.7 Закону № 1706 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно положень ст.1 Конвенції, ст.1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положеннями ст.14 Конвенції регламентовано, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобовязань.

До такого висновку суд дійшов і з врахуванням правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеній у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», в якій встановлено обовязок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

В даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для неї на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отриманні її пенсії, яка призначена у звязку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення.

Відповідач ніяким чином не аргументував своє рішення, припинивши позивачу виплату її пенсії, більш того, не повідомив позивача про припинення виплат.

З огляду на приведене, враховуючи, що пенсія за віком - є виплатою довічною та постійною, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем вимог ст.19 Конституції України, ч.1 ст.49 Закону № 1058-VI, оскільки з жовтня 2016 року позивачу зупинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав, Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не наведено жодного порушення з боку позивача, яке б відповідно до чинного законодавства було б підставою для припинення виплати її пенсії. Діючи поза законом, відповідач тим самим свавільно втрутився у право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту шляхом задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

На підставі Конституції України, Законів України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішень Європейського суду та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись, ст.ст.2, 11, 71, 86, 99, 160-163, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання поновлення виплати пенсії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії з 01.10.2016 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.10.2016 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного Фонду України в м.Димитрові Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640(шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена сторонами та іншими особами, які брали участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обовязки в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.В.Петунін