Справа № 804/2330/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 р. Справа № 804/2330/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
при секретаріВербному Д.С.
представника позивача: представника відповідача: Савінського К.В., Калугіної А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_6 про скасування рішення державного реєстратора
07 квітня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни від 17.05.2016 року індексний номер 29713494 про державну реєстрацію припинення іпотеки, щодо об'єкта нерухомого майна - квартири під номером АДРЕСА_1;
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни від 17.05.2016 року індексний номер 29644398 про державну реєстрацію припинення обтяження, щодо об'єкта нерухомого майна - квартири під номером АДРЕСА_1;
- зобов'язати органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про іпотеку нерухомого майна - квартири під номером АДРЕСА_1, номер 6830564 від 20.03.2008 року та реєстраційний запис про обтяження речових прав на нерухоме майно - квартири під номером АДРЕСА_1, номер 6830861 від 20.03.2008 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Ганною Олегівною безпідставно внесено запис до Державного реєстру іпотек про припинення іпотеки квартири № АДРЕСА_1, рішення №29713494 та запис про припинення обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, рішення №29644398. Укладений договір іпотеки є чинним та в судовому порядку не скасовувався, жодних документів для зняття обтяжень до відповідача позивач не надавав.
Ухвалою суду від 25 травня 2017 року, постановленою у судовому засіданні, залучено у справу в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_6.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила у задоволені позовних вимог відмовити. Надала письмові заперечення, у яких зазначено, що при здійсненні своїх обов'язків приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу діяла виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому просить в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відмовити в повному обсязі.
Третя особа на стороні відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне у задоволенні адміністративного позову відмовити виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.03.2008 року між ОСОБА_7 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», укладено кредитний договір №0301/0308/88-028. Зобов'язання за даним кредитним договором були забезпечені іпотечним договором №0301/0308/88-028-Z-1 від 20.03.2008 року, предметом якого була квартира АДРЕСА_1.
28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» укладено договір факторингу №15, згідно умов якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку передбаченому даним договором.
Також, 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, згідно умов якого сторони домовилися, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюються на підставі договору факторингу від 28.11.2012 року №15, укладеного між сторонами, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначенні цим договором.
Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності задоволені, а саме, між іншим, визнано недійсним договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року (зареєстрований в реєстрі за № 6970), та скасовано заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, площею 44,1 кв.м., за № 6830861, а також скасовано відомості про договір іпотеки № 4695-001/07Ф від 18.09.2007 року (зареєстрований в реєстрі за № 1568) за реєстраційним № 5682930, договір про внесення змін і доповнень до договору іпотеки № 4695-001/07Ф від 19.03.2008 року (зареєстрований в реєстрі за № 3236) за реєстраційним № 6821717 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року (зареєстрований в реєстрі за № 6970) за реєстраційним № 6830564, в Державному реєстрі іпотек внесені приватними нотаріусами Дніпропетровського міського нотаріального округу.
Судом встановлено, що на підставі даного рішення, яке набрало законної сили 06.05.2016 року, державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Ганною Олегівною 17.05.2016 року вчинено реєстраційні дії за №29713494 про державну реєстрацію припинення іпотеки та за №29644398 про державну реєстрацію припинення обтяження щодо об'єкта нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1.
Таким чином, згідно інформаційної довідки №76788305 від 23.12.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 17.05.2016 року припинено іпотеку та припинено обтяження щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач вважає, що відповідачем в порушення вимог законодавства безпідставно винесено спірні рішення, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.
Згідно із ч. 1 ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.
За правилами ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.
У відповідності до ст. 8 Закону №1952-IV орган державної реєстрації прав:
1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;
2) забезпечує ведення Державного реєстру прав;
3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом;
4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна;
5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.
Стаття 9 Закону №1952-IV визначає, що нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених п. 4 і п. 6 ч. 2 ст. 9 цього Закону.
Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868 в редакції, чинній на момент вчинення спірних правовідносин), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
Пункт 15 Порядку №868 встановлює, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язані одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).
Статтею 9 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істоті поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.
Представник позивача в судовому засіданні наголошував, що будь-якого погодження з його сторони (іпотекодержателя) не надавалось, жодних заяв про дозвіл на припинення іпотеки чи зняття заборони відчуження з майна третьої особи не надавало.
За нормами п. п. 63, 64 Порядку №868, під час проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель. У разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку, та у випадку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - державний виконавець. Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видачі нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передачі заставної, видачі дубліката заставної, припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводяться з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком.
За змістом п. 71 Порядку №868, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.
Відповідно до п. 78 Порядку № 868, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.
З аналізу викладеного слідує, що наведеними положеннями законодавцем встановлено чітку послідовність дій як нотаріуса, так і зацікавленої особи у припиненні обтяження, при цьому, визначено перелік обставин, які є підставою для реєстрації припинення обтяжень.
У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, оскаржувані рішення державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу були прийняті на підставі рішення суду, яке набрало законної сили та підстави для відмови у виконанні рішення суду у державного реєстратора були відсутні.
Будь-яких належних доказів на підтвердження обставин щодо необґрунтованості прийнятих відповідачем спірних рішень позивачем під час розгляду справи надано не було.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач на час вчинення спірних нотаріальних дій щодо припинення іпотеки та скасування обтяження щодо спірної квартири діяла на підставі та у спосіб, що передбачені законами України.
Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в частині визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про зобов'язання органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис від 20.03.2008 року про іпотеку нерухомого майна та реєстраційний запис від 20.03.2008 року про обтяження речових прав на нерухоме - квартири за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає, що такі вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вищевказаних.
Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, державний реєстратор - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, як суб'єкт владних повноважень, на якого ст. 71 ч. 2 КАС України покладено обов'язок доказування правомірності свого рішення, надав до суду беззаперечні та переконливі докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, які свідчать про правомірність оскаржуваних рішень.
За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відсутні.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення, ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
У зв'язку з чим, судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не повертаються.
Керуючись ст. ст. 11, 14 71, 72, 118, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_6, про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.
Ухвалу 25 травня 2017 року в справі №804/2330/17 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - скасувати.
Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 07 червня 2017 року.

Суддя Р.З. Голобутовський