Справа № 805/1210/17-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

29 травня 2017 р. Справа №805/1210/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі Шташаліс О.О., розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, скасування запису у трудовій книжці про звільнення, -

за участю:

позивача ОСОБА_1 особисто,

представника позивача ОСОБА_2 - за довіреністю,

представника відповідача не зявився.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить суд:

- визнати протиправними, незаконними та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 300 о/с від 31 липня 2014 року про звільнення з органів МВС ОСОБА_1 та наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1396 від 28 липня 2014 року;

- поновити на роботі ОСОБА_1 на попередню займану посаду дільничного інспектора, з урахуванням останнього постійного місця проживання м. Бахмут Донецької області;

- зобовязати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в особі ліквідаційної комісії скасувати запис до трудової книжки про звільнення ОСОБА_1.

Представник відповідача 1 через відділ документообігу та архівної роботи суду надав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду без поважних причин.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на те, що наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 31 липня 2014 року № 300 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу). З питанням оскарження наказу про звільнення з органів внутрішніх справ до Донецького окружного адміністративного суду позивач звернувся у лютому 2017 року. Відповідач зазначає, що для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів у позивача встановлений місячний строк, передбачений ч. 3 ст. 99 КАС України. Відповідач вважає, що перебіг терміну позовної давності повинен відраховуватися від часу, коли позивач фактично дізнався або повинен дізнатися про порушення своїх прав починаючи з липня 2014 року. Позивач звернувся до суду лише через 2,5 роки після його звільнення зі служби. Також, відповідач посилається на те, що ненадання ОСОБА_1 до суду позову про ймовірне порушення його прав через свою байдужість до цих подій або небажання такого надання не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із позовом. Для обчислення строку звернення до суду не має значення чи усвідомлював позивач, що його права та інтереси порушуються. З практичної точки зору, порушення прав повязується із моментам прийняття протиправного рішення у нашому випадку з боку субєкта владних повноважень. З огляду на наведене, відповідач вважає, що позивачем у порушення приписів ст. 99 КАС України пропущений строк звернення до суду один місяць. На думку відповідачів позивачем не доведено поважності причин пропуску строку. В звязку з чим відповідач 1 просив суд залишити позовну заяву без розгляду.

Позивач та представник позивача просили поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацем 3 частини 2 статті 99 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи встановлено, що 15 травня 2009 року позивач прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України, згідно наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 19 травня 2009 року № 159о/с

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 31 липня 2014 року № 300 о/с «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Єнакіївського міського відділу звільнено з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу). Підставою прийняття зазначеного наказу є Наказ Головного управління МВС України в Донецькій області від 28 липня 2014 року № 1396 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

У позовній заяві позивач зазначає, що з зазначеним наказом ознайомився 23 січня 2017 року.

Крім того, згідно книги обліку руху трудових книжок та вкладишів до них вбачається, що дублікат трудової книжки серії ШЩ № 456778 ОСОБА_1 був отриманий 23 січня 2017 року, про що зроблено відповідний запис в книжці.

Суд зазначає, що частина 1 статті 3 Кодексу законів про працю України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Так, стаття 47 Кодексу законів про працю України передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був ознайомлений із наказом № 300 о/с від 31 липня 2014 року про своє звільнення 23 січня 2017 року та в той же день отримав витяг із зазначеного наказу та дублікат трудової книжки серії ШЩ № 456778 (а.с. 56-57).

Отже, наведене свідчить, що позивач з врахуванням дати ознайомлення зі спірним наказом та отримання дублікату трудової книжки звернувся до суду в межах встановленого місячного строку.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 у кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску строків звернення до суду, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку, що строк звернення до суду пропущений із поважних причин, відповідно вважає за необхідне поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Повний текст ухвали складено та підписано 31 травня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду відмовити повністю.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 29 травня 2017 року за участю позивача та представника позивача.

Повний текст постанови складається у відповідності до вимог ст. 160 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту постановлення.

Суддя Голошивець І.О.