Справа № 810/1872/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 червня 2017 року № 810/1872/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

Державної служби України з безпеки на транспорті

до Приватного підприємства «МРІЯ»

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) з позовом до Приватного підприємства «МРІЯ» про стягнення з відповідача на користь Державної служби з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) 5 939,9 грн. в дохід Державного бюджету України ГУ ДКСУ у Одеській області.

Пунктом 3 частини 1 статті 107 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно зі змістом частини 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору та випадки звільнення від сплати цього платежу, передбачені у статті 5 Закону України «Про судовий збір». Однак, позивач до кола осіб, на яких поширюються пільги щодо сплати судового збору, не відноситься.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано субєктом владних повноважень встановлюється ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні.

Позивачем у поданому позові заявлено одну позовну вимогу майнового характеру про стягнення на користь позивача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 5 939,9 грн. у дохід Державного бюджету України.

Отже, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, в якому заявлено одну вимогу майнового характеру позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (5 939,9 грн. х 1,5% : 100% = 89,09 грн., що є менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Проте, позивачем всупереч вимогам Кодексу адміністративного судочинства України не було долучено до матеріалів справи доказів сплати судового збору за звернення до суду з з даною позовною заявою.

Разом з цим, як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить відстрочити сплату судового збору на певний строк, враховуючи майновий стан позивача.

Розглядаючи вказане клопотання по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Вказані норми встановлюють можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення статей спрямовані на те, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугують гарантуванню принципу рівності (стаття 10 Кодексу адміністративного судочинства України) всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Таким чином, за обґрунтованим клопотанням, вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суд може звільнити позивача від сплати судового збору, зменшити його розмір, відстрочити або розстрочити його сплату.

У клопотанні сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище, та надати суду відповідні докази.

В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору, позивач зазначає, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади та фінансується з бюджету України. Проте, станом поточний місяць 2017 року, бюджетних коштів за КЕКВ 2800 Інші видатки, за яким здійснюється оплата судового збору, не вистачає. Враховуючи вищезазначене, на момент звернення до суду на рахунку позивача відсутні достатні кошти для сплати судового збору.

Проте, суд звертає увагу, що у даному випадку, вказана обставина не є підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки відсутність видатків «бюджетних коштів не вистачає» на сплату судового збору не свідчить про незадовільний майновий стан позивача, або інші поважні причини його матеріального становища, що можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 23 січня 2015 року № 2 Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір зазначив, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Таку ж позицію підтримав Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 25.09.2015 (справа №2а-10730/10/1570).

Крім того, суд вбачає за доцільне зазначити, що у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до статті 10 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Більш того, суд звертає увагу, що доводи позивача щодо відсутності коштів на сплату судового збору не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

За таких обставин, суд вважає, що наведені у клопотанні підстави є недостатніми для його задоволення.

Крім цього, суд звертає увагу, що позивачем на підтвердження заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору не надано кошторису на 2017 рік та відомостей про щомісячні бюджетні асигнування позивача.

Таким чином, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви слід надати до суду оригінал платіжного доручення (квитанції) про сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Також суд зазначає, що приписами частини 4 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання. Одночасно з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Відповідно до частин 3 та 7 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України, представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору або закону. Законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.

Частиною 2 статті 58 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повноваження законних представників підтверджуються документами, які стверджують займану ними посаду чи факт родинних, опікунських тощо відносин з особою, інтереси якої вони представляють.

Приписами частини 4 та 5 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання. Одночасно з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Як вбачається позовної заяви, вона підписана представником позивача, ОСОБА_1, який представляє інтереси позивача на підставі довіреності від 20.12.2016 (№ 3882/05/14-16), що підписана головою Укртрансбезпека ОСОБА_2, тобто законним представником.

Разом з тим, у матеріалах, доданих до позовної заяви, відсутні документи на підтвердження повноважень ОСОБА_2 діяти від імені позивача (установчі документи, статут, положення, протокол про обрання, наказ про призначення тощо), що в свою чергу свідчить про не відповідність позовної заяви вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості надання таких доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем додано до позовної заяви наступні документи: чек зважування; Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; Розрахунок плати за проїзд великовагових/великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування; квитанцію поштового відправлення відповідачу копії адміністративної позовної заяви з додатками рекомендованим листом; свідоцтво про повірку засобу вимірювання.

Суд зазначає, що єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами визначені в Правилах організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затверджених Наказом Міністерством юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 2 розділу 1 глави І Правил, копія документа - документ, що містить точне знакове відтворення змісту чи документної інформації іншого документа і в окремих випадках - деяких його зовнішніх ознак.

Крім того, згідно з вимогами розділу 10 глави ІІ Правил порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи.

Установа має право засвідчувати копії документів, що створюються в ній, за винятком копій документів, які відповідно до законодавства потребують засвідчення в нотаріальному порядку.

Копія документа повинна відповідати оригіналу, тобто повністю відтворювати інформацію оригіналу і всі його зовнішні ознаки або їх частину.

Не допускається виготовляти копії документів з нерозбірливим текстом, підчистками, приписами та іншими необумовленими виправленнями.

Пунктом 8 розділом 10 глави ІІ Правил передбачено, що копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Таким чином, з наведеного вбачається, що копії процесуальних документів, в тому числі і ті, що надав суду позивач мають бути засвідчені належним чином, однак позивачем не було цього зроблено.

Також відповідно до частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. Суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Як встановлено судом, на підтвердження виконання обовязку щодо направлення примірника позову з додатками відповідачу позивач надав суду копію фіскального чеку.

При цьому, суд звертає увагу, що належним доказом надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів є оригінал розрахункового документу (касового чеку, розрахункової квитанції тощо) про надіслання поштового відправлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та бланк опису вкладення, які у сукупності, відповідно до приписів Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, підтверджують надання послуг поштового зв'язку та відповідність відправлених документів.

Такої ж думки притримується і Вищий адміністративний суд України, виклавши її у Інформаційному листі № 2091/11/13-11 від 16 листопада 2011 року.

Крім того, відповідно до пунктів 2 та 3 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

Так, в адміністративному позові зазначено наступну поштову адресу відповідача - Київська область, Святошинський район, смт. Ставище, провулок 2-й Радянський, 18, однак жодних доказів на підтвердження того, що вказана поштова адреса є адресою місця проживання/перебування відповідача до суду не надано. Крім того, надання вказаних доказів є необхідним для перевірки судом направлення позивачем копії позовної заяви та доданих до неї документів за належною адресою відповідача.

Зазначені обставина свідчать про невідповідність позовної заяви вимогам процессуального законодавства, а саме статті 106 та 107 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлює строк, достатній для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті у строк до 26 червня 2017 року шляхом подання до суду:

- належним чином завірених документів, що додані до позовної заяви;

- доказів, на підтвердження того, що ОСОБА_2 є головою Укртрансбезпека;

- надання доказів про надіслання копії позовної заяви із доданими до неї документами відповідачу;

- витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача;

- оригіналу платіжного документа, що свідчить про сплату судового збору за належними реквізитами та у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, за 1 вимогу майнового характеру у розмірі 1 600 грн.

Належним документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Київського окружного адміністративного суду є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі Судова влада України за інтернет-адресою http://adm.ko.court.gov.ua/sud1070//tax, а також розміщена на інформаційних стендах Київського окружного адміністративного суду.

Питання про відкриття провадження у справі буде вирішено у строк, встановлений статтею 107 Кодексу адміністративного судочинства України після спливу строку, встановленого судом на усунення недоліків, а у разі не виконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись не поданою і повернута заявникові.

Керуючись статтею 106, частиною першою статті 108, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті до Приватного підприємства «МРІЯ» - залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви до 26 червня 2017 року.

3. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панова Г. В.