Справа № 356/239/17
Суддя: Дудар Т. В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-а/356/15/17
Справа № 356/239/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 року Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Дудар Т.В.

за участю секретаря Харченко Ж.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Березанського міського суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Кивській області про виплату одноразової допомоги через втрату працездатності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року до суду із вказаним позовом звернувся ОСОБА_2 В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що у період з 09 березня 1998 року по 18 січня 2016 року перебував на службі в органах внутрішніх справ та був переведений на службу до Головного управління національної поліції у Київській області. Наказом по ГУ НП від 18 січня 2016 року № 8 о/с його було звільнено зі служби в поліції у запас за пп. 2 п. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу, пов'язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ з постановкою на військовий облік. Згідно із довідкою до акту, наданою Київською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 серії АВ № 0198298 від 29 лютого 2016 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності через захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У встановленому порядку позивач звернувся до ГУ НП із відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги та надав необхідні документи, однак, отримав відповідь від 06 червня 2016 року № 29/Ш-320, де зазначалось, що законодавством не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім «поліцейським», так як захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому вирішити питання про призначення цієї допомоги немає правових підстав. Крім того, позивачу було рекомендовано звернутися до ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Київській області, звідки ним було отримано відповідь від 04 листопада 2016 року, відповідно до якої виплата та призначення одноразової грошової допомоги працівникам поліції проводиться за останнім місцем служби поліцейського. Позивач ОСОБА_2 вважає таку відмову протиправною, тому просить суд зобов'язати Головне управління Національної поліції у Київській області призначити і виплатити у встановленому законом розмірі ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу через втрату працездатності.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Головного управління Національної поліції в Київській області в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Від ГУ НП у Київській області надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги ГУ НП у Київській області діяло відповідно до ч. 2 ст. 19 КУ, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. А на момент звернення позивача із вказаною заявою законодавством не було передбачено виплату одноразової грошової допомоги колишнім «поліцейським», причиною інвалідності яких стало захворювання, пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Крім того, відповідач зазначив, що, враховуючи те, що ГУ НП у Київській області не було прийнято рішення за результатом розгляду заяви позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги, відповідач вважає, що вимоги ОСОБА_2 щодо зобов'язання здійснити йому виплати одноразової грошової допомоги є передчасними. У додаткових поясненнях відповідач послався на те, що з матеріалів справи не вбачається, що позивач пройшов повторний огляд МСЕК, передбачений п. 1.12, 1.13. 1.15 Наказу № 561 від 05 вересня 2011 року «Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності», тобто підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.

Відповідно до частини 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бут и вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, оголосивши письмові заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20 грудня 1990 року встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 вказаного вище Закону Кабінет Міністрів України прийняв "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затверджений постановою № 850 від 21 жовтня 2015 року.

Судом встановлено, що наказом № 8 о/с від 18 січня 2016 року ОСОБА_2 звільнений зі служби в поліції у запас з постановкою на військовий облік за пп. 2 п. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) (а.с. 43).

В органах внутрішніх справ ОСОБА_2 працював з 09 березня 1998 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 5). Крім того, із вказаного документу вбачається, що позивач 07 листопада 2015 року був звільнений із служби в ГУ МВС України в м. Києві та 07 листопада 2015 року був прийнятий на службу до ГУ НП у Київській області (а.с. 5).

Із копії довідки до акту, наданої обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 серії АВ № 0198298 від 29 лютого 2016 року, вбачається, що ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності через захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.7). Зв'язок захворювання ОСОБА_2 з проходженням служби в ОВС також вбачається із копії свідоцтва про хворобу № 12/ЗВ (а.с. 8). Однак, суд оцінює вказані докази критично, оскільки ні оригіналів, ні належним чином завірених копій вказаних документів позивачем надано не було. Окрім цього, представник позивача з метою надати суду оригінали вказаних документів клопотав про надання перерви у судовому засіданні. Попри задоволення клопотання навіть після понад тритижневої перерви у розгляді справи оригінали вказаних документів або належним чином завірені їхні копії суду надані не були.

Судом встановлено, що позивач звертався із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення групи інвалідності до ГУ НП в Київській області, у зв'язку із чим 06 червня 2016 року за № 29/Ш-320 отримав відповідь, з якої вбачається, що законодавством не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому вирішити питання про призначення цієї допомоги немає правових підстав (а.с. 9).

Разом з тим, ліквідаційна коміся ГУ МВС України у Київській області надала ОСОБА_2 відповідь, з якої випливає, що виплата та призначення одноразової грошової допомоги працівникам поліції проводиться за останнім місцем служби поліцейського (а.с. 10)

Суд критично оцінює твердження представника відповідача щодо відсутності підстав для виплати грошової допомоги через звільнення зі служби в поліції, а не під час проходження служби в ОВС, виходячи з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну полцію» від 02 липня 2015 року.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 97 зазначеного Закону України, одноразова грошова допомога призначається та виплачується, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті

Відповідно до ч. 2 ст. 97 вищевказаного Закону, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейським встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Тобто, необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в органах поліції, а не в органах внутрішніх справ, а тому на позивача не розповсюджується зазначена норма.

Право позивача на отримання одноразової грошової допомоги передбачено ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Згідно пункту 1 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 від 21 жовтня 2015 року (далі - Порядок № 850) цей Порядок № 850 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Як зазначалося вище, позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому позивач підпадає під дію Закону України "Про міліцію" в частині отримання одноразової грошової допомоги, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850 за останнім місцем служби в органах внутрішніх справ.

Розділом XI прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" (із змінами) встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності ЗУ "Про Національну поліцію".

Отже, ст. 23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала навіть після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходженні що і було зазначено в довідці МСЕК.

Зазначене вище відповідає і правовій позиції, викладеній Вищим адміністративним судом України 10 лютого 2017 року у справі № 822/1259/16, у якій суд дійшов до висновку, що позивач не втрачав права, на отримання одноразової грошової допомоги, лише через те, що подав заяву після втрати чинності ЗУ "Про міліцію", оскільки інвалідність була набута під час проходження служби саме в органах внутрішніх справ України, та норма Закону України "Про міліцію", щодо такої виплати залишається чинною.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що виплата особі одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності здійснюється відповідно до вимог, встановлених в Порядку № 850, а саме п. 8 вказаного нормативно-правового акта передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги. А згідно п. 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цього Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Доказів того, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу ОСОБА_2, подав до МВС у вищевказані строки документи, визначені п. 7 Порядку № 850 та висновок щодо грошової допомоги ОСОБА_2, а МВС у визначені строки прийняло рішення про призначення чи відмову у призначенні ОСОБА_2 грошової допомоги, і надіслало вказані документи керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу ОСОБА_2, для видання наказу або письмового повідомлення про відмову - суду надано не було.

Суд приходить до висновку, що оскільки звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглянув, та відповідного рішення, в порядку визначеному чинним законодавством, не прийняв, то позивач міг би оскаржувати бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Однак ОСОБА_2 з такими вимогами до суду не звертався. Натомість ОСОБА_2 звернуся з вимогою про зобов'язання відповідача призначити та виплатити у встановленому розмірі одноразову грошову допомогу через втарту працездатності. З цього приводу суд звертає увагу, що законодавцем визначено процедуру призначення та виплати вищевказаної грошової допомоги, а тому суд не може підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Аналізуючи викладене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 23 Закону України "Про міліцію", керуючись ст. 11, 70, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Київській області про виплату одноразової допомоги через втрату працездатності - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 10 (десяти) днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Дудар