Справа № 804/2607/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 р. Справа № 804/2607/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБукіна Л. Є.
секретаря судового засідання представника позивача представика відповідача Червяченко Д.В., Лісковська О.А., Сінченко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність щодо неприйняття рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-
Публічне акціонерне товариство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - позивач, ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія») 20.04.2017 року звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області), у якому просить:
визнати протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду клопотання ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» № 01-38/715 від 13.02.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою;
зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянути клопотання ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» № 01-38/715 від 13.02.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування орієнтовною площею 9,1011 га, яка розташована на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту) із зміною її цільового призначення на 11.01. - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, та прийняти рішення відповідно до законодавства.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивач за місцезнаходженням своєї філії «ВГМК» здійснює господарську діяльність, направлену на виконання загальнодержавних програм з постачання титановмісної сировини підприємством металургійного комплексу України, у зв'язку з чим звернулось до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування орієнтованою площею 20,1900 га із зміною її цільового призначення на 11.01 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства, що пов'язані з користуванням надрами, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення. Проте, відповідачем не прийнято рішення за результатами розгляду клопотання позивача № 01-38/715 від 13.02.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Крім того, листом в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 19-4-0.332-5291/2-17 від 24.03.2017 року позивачу зазначено про не усунення помилок, про які повідомлено підприємство в попередній відповіді відповідача, з чим позивач не погоджується, оскільки до клопотання від 13.02.2017 року № 01-38/715 додано графічні матеріали бажаного місця розташування земельної ділянки з використанням Публічної кадастрової карти України.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні доводам позовної заяви.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» не надано дозволу на розробку проекту землеустрою у зв'язку з тим, що додані до клопотання графічні матеріали не дозволяють визначити: чи відноситься позначена на графічних матеріалах земельна ділянка до державної власності сільськогосподарського призначення, перебування її у користуванні, переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, а також перевірити місце розташування на відповідність вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель, адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим відсутні правові підстави про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», засновником є держава в особі Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, зареєстровано у встановленому порядку 05.10.2009 року.
Видами економічної діяльності ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» є добування руд інших кольорових металів; добування піску, гравію, глин і каоліну; добування мінеральної сировини для хімічної промисловості та виробництва мінеральних добрив; добування інших корисних копалин та розроблення кар'єрів.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №406 від 06.08.2014 р. «Деякі питання забезпечення функціонування підприємств титанової галузі» та Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів із державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженого наказом Фонду державного майна України №847 від 07.08.97 р., наказом Фонду державного майна України №2253/1073 від 06.09.2014 р. було дано згоду на передачу Міністерству економічного розвитку і торгівлі цілісних майнових комплексів ДП «Іршанський державний гірничо- збагачувальний комбінат» і ДП «Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат». Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.09.2014 №1074 за Державним підприємством «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» були закріплені на праві господарського відання зазначені вище цілісні майнові комплекси.
Для провадження господарської діяльності, пов'язаної із видобуванням корисних копалин, на базі цілісного майнового комплексу ДП «Вільногірський державний гірничо- металургійний комбінат" була створена філія «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія».
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1913 від 15.11.2016 р. «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» утворено Публічне акціонерне товариство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» шляхом перетворення Державне підприємство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» відповідно до перетворення Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія».
ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» відповідно до положень ст. 108 Цивільного кодексу України та наведеного вище наказу є правонаступником усіх прав та обов'язків Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», а філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» - правонаступником всіх прав та обов'язків філії «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія».
Державною службою геології та надр України видано спеціальний дозвіл на користування надрами від 20.02.2015 року №6028 на видобування сировини придатної для виробництва цирконового, рутилового, ільменітового, дистен-силіманітового і ставролітового концентратів, а також формувальних, скляних і будівельних пісків Малишевського родовища ділянки Західна, Центральна і Східна (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський та Криничанський райони, площею 44,9 кв.км.).
Як вбачається з даного спеціального дозволу, власником є ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», строк дії до 20.02.2023 року.
Також з метою розробки Малишевського родовища рудних пісків ділянки: Центральна і Східна у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України надано акт про надання гірничого відводу від 02.04.2015 р. за №3025.
ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» листом від 13.02.2017 року № 01-38/715 звернулось до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, який зареєстровано відповідачем 15.02.2017 року за №19-1016/0/1-17, із клопотанням про надання дозволу ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту), площею 9,1011 га, у постійне користування із зміною її цільового призначення на 11.01 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення для потреб, пов'язаних з користуванням надрами (а.с.27).
До клопотання позивачем надано, серед іншого: копія Спеціального дозволу на користування надрами № 6028 від 20.02.2015 року, копія акту про надання гірничого відводу № 3025 від 02.04.2015 року з додатком (копія топографічного плану), довідка за даними форми 6-зем з додатком, графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки та графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.
Не отримавши відповідь на звернення, позивач звернувся до відповідача із листом від 17.03.2017 року №01-38/1307, який зареєстровано відповідачем 20.03.2017 року за №19-1988/0/1-17.
Листом від 24.03.2017 року № 19-4-0.332-5291/2-17 відповідачем надана відповідь на звернення від 15.02.2017 року та 20.03.2017 року, що позивачем не усунуто помилки, вказані в попередній відповіді ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області та рекомендовано привести у відповідність наданий пакет документів та повторно звернутись до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області (а.с.41).
Як встановлено судом, попередня відповідь була надана відповідачем 13.01.2017 року на звернення ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» від 18.10.2016 року (вхідний номер відповідача №01-38/5562 від 18.10.2016 року). Так, у листі від 13.01.2017 року № 19-4-0.332-791/2-17 відповідач зазначив, що надані до клопотання графічні матеріали не дозволяють визначити чи відноситься позначена на графічних матеріалах земельна ділянка до державної власності сільськогосподарського призначення, перебування її у користуванні, у переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, а також перевірити місце розташування на відповідність вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, а тому відсутність правові підстави про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою (а.с.38-40).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений статтею 123 Земельного кодексу України.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Чіткий перелік документів, які додаються до клопотання, визначено абз.2 частини 2 статті 123 Земельного кодексу України. Цією ж нормою встановлена заборона вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено надання особою, зацікавленою в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, інформації щодо перебування земельної ділянки у переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.
Згідно абз.2 частини 2 статті 123 Земельного кодексу України, у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, законодавець чітко визначив, що таке клопотання має бути розглянуто у місячний строк. При цьому, за результатами розгляду клопотання може бути або надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою або надано мотивовану відмову у його наданні.
Як встановлено судом, відповідач у встановлений законодавством строк не надав як дозвіл на розробку проекту землеустрою, так і відмову у її надання.
Абз.3 частини 3 статті 123 Земельного кодексу встановлено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Згідно частини 6 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч.14 статті 123 Земельного кодексу України).
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки про надання земельної ділянки у користування та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для про надання земельної ділянки у користування зацікавлена особа звертається до відповідних органів із клопотанням для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 Земельного кодексу органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.
Слід зазначити, що вказаною нормою запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянуте клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки.
Водночас, як убачається зі статті 123 Земельного кодексу України, законодавцем встановлено обов'язок суб'єкта владних повноважень розглянути клопотання у місячний строк і прийняти одне з відповідних рішень, або дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або не надати мотивовану відмову у його наданні.
Крім того, стаття 15 Закону України «Про звернення громадян» зазначає, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
З огляду на зазначене, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов'язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, використання позивачем права, регламентованого частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України, не позбавляє суб'єкта владних повноважень від виконання обов'язків передбачених чинним законодавством.
Крім того, як встановлено частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Судом встановлено, що відповідачем в порушення частини 3 статті 123 Земельного кодексу України допущено протиправну бездіяльність, оскільки надання відповіді за результатами розгляду клопотання не є рішенням суб'єкта владних повноважень про наданням дозволу або відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, зазначеною відповіддю не вирішено клопотання по суті, а тому позовні вимоги в тій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянути клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування суд зазначає наступне.
За правовою позицією Конституційного суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).
У разі невиконання обов'язку державним органом за наявності визначених законом умов у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, у тому числі шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, розглянути клопотання, за результатами розгляду якого прийняти відповідне рішення.
Така позиція цілком узгоджується з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 105, п. 3 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (рішення Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15).
А тому належним способом захисту порушених прав позивача є рішення про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянути клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Твердження відповідача про надання до клопотання графічних матеріалів, на яких зазначено не бажане місце розташування, а запитувана земельна ділянки, є безпідставними, оскільки надана схема розташування земельної ділянки є додатком до довідки форми 6-зем, яка виготовлена структурним підрозділом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області - Управлінням Держгеокадастру у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області (а.с.34-35).
Відсутність слова «бажана» в графічних матеріалах, що підготовлені позивачем та долучені до клопотання, а саме: в умовах позначення, не є критичним для прийняття рішення за результатами розгляду клопотання по суті. Як вбачається зі змісту цього графічного матеріалу, він має найменування «Схема бажаного місця розташування земельної ділянки», а тому відсутні підстави вважати таку земельну ділянку не бажаною для отримання у користування позивачем (а.с.36).
Слід також зазначити, що як у змісті самого клопотання, так і у доданих матеріалах, позивач надає відомості про земельну ділянку, у тому числі про її місце розташування, яку він бажає отримати у користування, тобто особа, яка має намір отримати у користування певну земельну ділянку, висловлює своє бажання про її отримання.
Також, судом встановлено, що до клопотання, поданого до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, позивачем також додано графічні матеріали бажаного місця розташування земельної ділянки з публічної кадастрової карти України.
Чітких критеріїв, як саме повинне бути зображено бажане місце розташування земельної ділянки у графічних матеріалах, що додаються до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, чинне законодавство не містить.
З огляду на вищевикладене, з наданих позивачем копій матеріалів та їх оригіналів, оглянутих судом під час розгляду справи, що були додані до клопотання про надання дозволу на розробку проект землеустрою, судом не встановлено їх невідповідність вимогам статті 123 Земельного кодексу України.
З наведеного вбачається, що зазначені в листах від 13.01.2017 року № 19-4-0.332-791/2-17 та від 24.03.2017 року № 19-4-0.332-5291/2-17 підстави для ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою не є належними підставами для відмови у розгляді питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу, а із наданих позивачем документів до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області вбачається можливість та достатність документів для здійснення розгляду клопотання поданого позивачем, а тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому суд дійшов висновку про присудження здійснених позивачем витрат (1600 грн. сплаченого судового збору) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду клопотання ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» № 01-38/715 від 13.02.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянути клопотання ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» № 01-38/715 від 13.02.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування орієнтовною площею 9,1011 га, яка розташована на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту) із зміною її цільового призначення на 11.01. - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, та прийняти відповідне рішення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі.

Повний текст постанови складений 29.05.2017 року.

Головуючий суддя Л.Є. Букіна