Справа № 826/16655/16
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Бабенка К.А.

за участю секретаря: Морозенко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, в якому просив стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 137 025,97 грн. за виконавчими документами у справі № 2-а-925/2010 та зобов'язати Державну казначейську службу України сплатити компенсацію у розмірі 3% річних від несплаченої суми за рішенням суду про стягнення коштів.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано Державну казначейську службу України вчинити дії щодо списання коштів з рахунків Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі на користь ОСОБА_2 у розмірі 137 025 (сто тридцять сім тисяч двадцять п'ять) грн. 97 коп. з метою виконання рішення № 2-а-925/2010 Києво-Святошинського районного суду Київської області.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апелянтом не заявлялася вимога щодо апеляційного перегляду постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року в частині відмови в задоволенні позову, колегія суддів вважає за необхідне розглядати дану справу в межах вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зважає на наступне.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.04.2010 року у справі № 2-а-925/2010 адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області задоволено частково: визнано дії Управління ПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_2 з 18.02.2009 року неправомірними та визнано право позивача і зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок і виплату державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 18.02.2009 року і до змін в законодавстві щомісячно, а також зробити перерахунок та виплатити додаткову пенсію ОСОБА_2 в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 18.02.2009 року, з урахуванням раніше здійснених виплат. На виконання рішення суду 09.06.2011 року було видано виконавчий лист.

З наявних в справі доказів також вбачається, що 10.04.2013 року Управлінням Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснено перерахунок пенсії. Сума перерахунку складає 137 025, 97 грн.

Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області 10.11.2014 року на адресу УПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області направлено повідомлення про необхідність виконання рішення суду щодо перерахунку коштів позивачу протягом 10 днів з дня отримання вказаного листа.

Факт неперерахування коштів у розмірі 137 025, 97 грн. на користь ОСОБА_2 сторонами не оспорюється, а тому відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України не потребує додаткового доказування.

Листом від 12.10.2016 року № 5-13/1161-17081 Державна казначейська служба України повідомила позивача про наявність об'єктивних обставин, що перешкоджають здійснити перерахування коштів у поточному році, а саме: Державним бюджетом України на 2016 рік передбачено коштів на заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою, у сумі 144,757 млн. грн., а виплати здійснюються в порядку черговості їх надходження до Казначейства.

Не погоджуючись з підставами для відмови у виплаті грошових коштів, позивач звернувся до суду з даним адміністартивним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI (далі по тексту - Закон № 4901-VI), цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

В силу частини першої статті 3 Закону № 4901-VI, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з частиною четвертою наведеної норми, перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Згідно п. 3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених п. 3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за такими судовими рішеннями врегульований постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» від 03.09.2014 № 440.

За приписами п.п. 3, 4, 13, 15 і 20 вказаного Порядку, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Заявник подає до органу державної виконавчої служби: заяву про виконання рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію); копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку у паспорті або до паспорта яких внесені дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків) та копію паспорта громадянина України.

Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.

Передача рішень здійснюється відповідальною особою на підставі акта приймання-передавання (додаток). Акти приймання-передавання складаються окремо щодо кожної черги погашення заборгованості.

В свою чергу, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі по тексту - Порядок № 845).

Згідно п. 2 Порядку № 845, виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників під «безспірним списанням» розуміються операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до п. 3 Порядку № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктами 6 - 8 Порядку № 845 передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Виконавчі документи пред'являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом.

У разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку (п. 24 Порядку № 845).

Згідно з абз.1 п. 25 Порядку № 845, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Пунктом 33 Порядку № 845 передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з пп. 1 п. 47 цього Порядку.

Процедура безспірного списання коштів з державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів визначена п.п.47-52 Порядку.

Безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством України відповідно до п. 47 Порядку № 845 на підставі поданих органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Тобто, безспірне списання коштів за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів здійснюється у разі неможливості здійснити таке списання відповідно до п. 24 Порядку № 845.

Відповідно до п. 48 Порядку № 845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України (п. 49 Порядку № 845).

Так, за даними інформації, розміщеної на офіційному сайті Державної казначейської служби України: www.treasury.gov.ua/main/uk/publish/article/325444, останньою було використано обсяги бюджетних призначень за програмами КПКВ 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» та КПКВ 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі не законним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб», визначені Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» в повному обсязі. За програмою КПКВ 3504040 виконано судових рішень 7145, сума перерахованих коштів складає 144 757 500 грн.

Проте, як було вірно зазначено судом першої інстанції, з відкритих джерел та наданих відповідачем матеріалів не вбачається дотримання останнім черговості виконання рішень судів.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 440, рішення розподіляються в порядку такої черговості погашення заборгованості, зокрема: перша черга - рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.04.2010 року у справі № 2-а-925/2010 відноситься до першої черги погашення заборгованості та була передано на виконання Державній казначейській службі України на початку січня 2015 року, у той час як за твердженням позивача підлягала передачі згідно Акту приймання-передавання за ІІ квартал 2014 року.

Згідно листа Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 10.11.2014 № 13410-2-25/02.3, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» Управлінням на адерсу позивача було надіслано повідомлення про внесення рішення до Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою за № 45303764 (перша черга), дата внесення - 03.11.2014р. (а.с. 11-12).

Водночас, за даними розподілу «Пошук справ, які знаходяться на виконанні», розміщеного на www.treasury.gov.ua/main/uk/publish/category/215170, який оновлювався 07.09.2015 року, за пошуковим запитом суду першої інстанції відносно адміністративної справи № 2-а-925/2010 на офіційному сайті Державної казначейської служби України інформації не знайдено.

При цьому, як було вірно зазначено судом першої інстанції, матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість стягнення коштів з рахунків Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області, як то передбачено статтею 3 Закону № 4901-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Аналізуючи норми чинного законодавства та оцінюючи зібраніу справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення даного позову в частині вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо списання коштів з рахунків Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі на користь ОСОБА_2 у розмірі 137 025 (сто тридцять сім тисяч двадцять п'ять) грн. 97 коп. з метою виконання рішення № 2-а-925/2010 Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Разом з тим, колегія суддів знаходить помилковими посилання суду першої інстанції на наявність у спірних правовідносинах цивільно-правової відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, як підстави для відмови у задоволенні адміністративного позову в частині вимог про зобов'язання відповідача сплатити компенсацію в розмірі 3% річних від несплаченої суми за рішенням суду про стягнення коштів.

Відповідно до статті 5 Закону № 4901-VI, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Аналогічна норма закріплена також у пункті 50 Порядку № 845, де передбачено, що за порушення встановленого законом строку перерахування коштів компенсація нараховується Казначейством, якщо боржником є державний орган.

Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

У рішенні (постанові) про виплату компенсації зазначаються: назва і дата видачі виконавчого документа, найменування органу, що його видав; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), код згідно з ЄДРПОУ або податковий номер (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія і номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття такого номера, реквізити рахунків стягувача і боржника; дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів, дата перерахування коштів стягувачу; строк прострочення платежу; реквізити рахунка, з якого здійснюється безспірне списання; спосіб перерахування коштів стягувачу; сума нарахованої компенсації.

Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства, а постанова - керівником органу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржувану постанову, в її мотивувальній частині помилково послався на наявність у спірних правовідносинах цивільно-правової відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, як підстави для відмови у задоволенні позову в частині вимог про зобов'язання сплатити компенсацію у розмірі 3% річних від несплаченої суми за рішенням суду про стягнення коштів

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, дана Стаття регулює виключно правовідносини, які виникають в процесі виконання грошового зобов'язання за договірними відносинами, у той час як предметом розгляду у даній справі є встановлення зокрема правомірності виплати відповідачем на користь позивача 3% річних від несплаченої суми за рішенням суду про стягнення коштів, що за своїм змістом не є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 лютого 2017 року в її мотивувальній частині змінити, виключити з неї посилання на наявність у спірних правовідносинах цивільно-правової відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, як підстави для відмови у задоволенні адміністративного позову в частині вимог про зобов'язання сплатити компенсацію в розмірі 3% річних від несплаченої суми за рішенням суду про стягнення коштів. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 лютого 2017 року слід залишити без змін.

Згідно п.2 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 лютого 2017 року в її мотивувальній частині змінити, виключити з неї посилання на наявність у спірних правовідносинах цивільно-правової відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, як підстави для відмови у задоволенні адміністративного позову в частині вимог про зобов'язання сплатити компенсацію в розмірі 3% річних від несплаченої суми за рішенням суду про стягнення коштів.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Бабенко К.А.

Повний текст постанови виготовлено - 15.05.2017

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Бабенко К.А