Справа № 815/6931/16
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6931/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2,

представника відповідача - Лисого С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Одеської обласної організації професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1290 о/с від 15.11.2016 року; поновити ОСОБА_1, майора поліції на посаді слідчого Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.11.2016 року позивача було звільнено зі служби в Національній поліції України у зв`язку із скороченням штату. Звільненню передувала інформація з боку керівництва про скорочення штатів і позивача було попереджено про таке за два місяці. У відділі кадрів ГУНП в Одеській області позивачу запропонували написати рапорт про звільнення, так як сказали, що це є обов`язковим при скороченні штату, що було і зроблено позивачем. Після отримання наказу про звільнення позивачу стало відомо, що ніякого скорочення штату не було і позивач зрозуміла, що її звільнення з посади було проведено без дотримання вимог чинного законодавства. На думку позивача, причиною її звільнення зі служби в поліції стало упереджене ставлення керівництва Київського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ з 07.11.2001 року по 06.11.2015 року, з 07.11.2015 року працювала на посаді слідчого Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (а.с. 6, 40).

02.09.2016 року Національною поліцією України видано наказ № 788 дск «Про організаційно штатні зміни в ГУНП в Одеській області».

16.09.2016 року ГУНП в Одеській області видано наказ № 2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Одеській області».

16.09.2016 року позивача було ознайомлено із наказами Національної поліції України № 788 дск від 02.09.2016 року Про організаційно штатні зміни в ГУНП в Одеській області» та з наказом ГУНП в Одеській області № 2244 дск від 16.09.2016 «Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Одеській області» (а.с. 45).

Цього ж дня позивача під підпис було повідомлено про наступне звільнення не раніше ніж за два місяці на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України» та про неможливість працевлаштування в ГУНП в Одеській області у звязку із скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної поліції України та ГУНП в Одеській області (а.с. 45).

09.11.2016 року ОСОБА_1 особисто подала до канцелярії УКЗ рапорт на імя т.в.о. начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про звільнення зі служби в Національній поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів) Закону України «Про Національну поліцію» з 16.11.2016 року, в якому також зазначила, що на звільненні наполягає, від проходження військово-лікарської комісії відмовилась (а.с. 41).

15.11.2016 року наказом ГУНП в Одеській області № 1290 о/с позивача було звільнено з посади слідчого Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з 16.11.2016 року на підставі п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію України» (у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Підставою для видання зазначеного наказу зазначено рапорт ОСОБА_1 від 09.11.2016 року, подання начальника Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 28.10.2016 року та попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 з 16.09.2016 року (а.с. 5).

Не погодившись із вказаними діями та рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів обґрунтованості своїх позовних вимог до ГУНП в Одеській області, а тому вони задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв'язку з скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної поліції України та ГУНП в Одеській області, відповідно до Наказів Національної поліції України від 02.09.2016 року №788 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області» та ГУНП в Одеській області №2244 дск від 16.09.2016 року «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області», ГУНП в Одеській області складено Попередження про наступне звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади слідчого Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, яким позивача, ОСОБА_1, попереджено про звільнення зі служби в поліції не раніше ніж за два місяці на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (звільнення зі служби в поліції у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

16.09.2016 року позивача було ознайомлено із вказаним попередженням, про що свідчить її особистий підпис на вказаному попередженні.

Судом також встановлено, що у зв'язку із скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної поліції України та ГУНП в Одеській області, відповідно до наказів Національної поліції України від 02.09.2016 року №788 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області» та ГУНП в Одеській області №2244 дск від 16.09.2016 року «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області», ГУНП в Одеській області складено Повідомлення про неможливість працевлаштування майора поліції ОСОБА_1, слідчого Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, котрим позивача повідомлено про відсутність можливості її працевлаштування в ГУНП в Одеській області.

16.09.2016 року позивача було ознайомлено із вказаним попередженням, про що свідчитьїї особистий підпис на вказаному попередженні.

Правові засади організації, та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ від 02.07.2015 року (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно до ч.1,ч.2,ч.3 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Відповідно до пункту 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про Національну поліцію" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені норми права вказують на те, що у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів звільненню підлягають не всі поліцейські, а лише ті, посади яких скорочені.

Відповідно до витягу з тимчасового штату станом на 01.09.2016 р. у Київському відділі поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області було 35 посад слідчих.

Як вбачається з витягу з штату станом на 31.12.2016 р. у Київському відділі поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області кількість слідчих скорочено до 10 посад.

З матеріалів справи вбачається, що 09.11.2016 року ОСОБА_1 особисто подала до канцелярії УКЗ рапорт на імя т.в.о. начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про звільнення зі служби в Національній поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у звязку із скороченням штатів) Закону України «Про Національну поліцію» з 16.11.2016 року, в якому також зазначила, що на звільненні наполягає, від проходження військово-лікарської комісії відмовилась (а.с. 41).

Станом на момент звільнення позивача з посади стаж роботи позивача в ОВС та Національній поліції України становив 15 років 09 днів, що є, на думку суду, дійсно є тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації та може бути перевагою в залишенні на роботі, передбаченою п. 3 абз. 2 ст. 42 Кодексу законів про працю України.

Однак, звертаючись до відповідача із рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції України за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів) Закону України «Про Національну поліцію» з 16.11.2016 року, позивач фактично відмовилась від наявних в неї переваг в залишенні на роботі. В поданому рапорті позивач зазначила, що рішення про звільнення прийнято остаточно, на звільненні наполягає (а.с. 41).

Посилання позивача на те, що написання вказаного рапорту позивач здійснила у стані сильного хвилювання після отримання психологічного стресу, суд не приймає до уваги, оскільки такі твердження позивача, співробітника ГУНП в Одеській області із стажем роботи в органах внутрішніх справ більше, ніж 15 років, нівелюють посилання позивача на її відповідність займаній посаді слідчого Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Крім того, з моменту написання рапорту про звільнення до моменту прийняття відповідного наказу ОСОБА_1 не скористалась правом відкликання свого рапорту про звільнення.

За викладених підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Одеській області № 1290 о/с від 15.11.2016 року. Позовна вимога про поновлення позивача на посаді слідчого Київського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області є похідною від позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Одеській області № 1290 о/с від 15.11.2016 року, у звязку з чим також не підлягає задоволенню. Також, враховуючи, що судом не встановлено протиправність поведінки відповідача підстави для виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відсутні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається. Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 02.06.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик