Справа № 816/428/17
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/428/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2017 року ОСОБА_3 (надалі по тексту - ОСОБА_3, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (надалі по тексту - ДПІ у м. Полтаві, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 04 грудня 2015 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність податкового повідомлення-рішення від 04 грудня 2015 року № НОМЕР_1, яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 21496,74 грн (за основним платежем - 17197,39 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4299,35 грн).

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник ДПІ у м. Полтаві вимоги позовної заяви не визнав, у їх задоволенні просив відмовити посилаючись на те, що перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, статті 179 (неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2014 рік) та абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, внаслідок чого не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 102594,05 грн, що призвело до нарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 21496,74 грн. Зазначив, що відповідач, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, правомірно прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 04 грудня 2015 року № НОМЕР_1.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2. статті 82 Податкового кодексу України та наказу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 23 вересня 2015 року № 981, проведена невиїзна документальна позапланова перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_3, за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 19 жовтня 2015 року № 2153/16-01-17-04/ /а.с. 38-43/, в якому вказано на порушення платником податків вимог:

1. підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, статті 179 Податкового кодексу України, а саме неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2012 рік;

2. підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2014 рік) на суму 17197,39 грн (не задекларована сума доходу отриманого у вигляді додаткового блага);

3. пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в періоді, що перевірявся, на загальну суму 17197,39 грн.

На підставі вказаних висновків акту перевірки ДПІ у м. Полтаві прийнято податкове повідомлення-рішення від 04 грудня 2015 року № НОМЕР_1, яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 21496,74 грн (у тому числі, за основним платежем - 17197,39 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4299,35) /а.с. 46/

ОСОБА_3 не погодилася з вказаним податковим повідомленням-рішенням та оскаржила його в судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню від 04 грудня 2015 року № НОМЕР_1, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що між ПАТ "Родовід Банк" та ОСОБА_3 27 серпня 2008 року укладено кредитний договір № 54/АК-00035.08.2, предметом якого є відкриття Банком Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 190000,00 грн терміном по 27 серпня 2015 року включно. Кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля та сплату страхових платежів /а.с. 68-71/.

Підставою для прийняття оспорюваного рішення є доводи контролюючого органу про отримання позивачем у 2014 році доходу у вигляді додаткового блага, а саме прощення (анулювання) кредитором (ПАТ "Родовід Банк") кредитної заборгованості за кредитним договором від 27 серпня 2008 року № 54/АК-00035.08.2 та, як наслідок, наявність у ОСОБА_3 обов'язку самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у податковій декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік.

Мотивуючи наведені твердження, відповідач посилався на те, що на виконання вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, АТ "Родовід Банк" включив суму анульованого (прощеного) боргу (пені) до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум отриманого з них податку за формою 1-ДФ за 2 квартал 2014 року як додаткове благо із ознакою доходу "126", що підтверджено листом ПАТ "Родовід Банк" від 09 вересня 2015 року за № 12.2-11-б.б/5068 /а.с. 31/.

З урахуванням приписів частин четвертої, п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо офіційного з'ясування всіх обставин у справі суд витребував від ПАТ "Родовід Банк" письмові пояснення стосовно підстав прощення боргу.

На виконання вимог суду ПАТ "Родовід Банк" надало пояснення, у яких зазначило, що 21 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до АТ "Родовід Банк" із заявою про можливість перерахунку розрахованої та несплаченої пені за кредитним договором № 54/АК-00035.08.2 від 27 серпня 2008 року /а.с. 81/.

27 травня 2014 року на засіданні Кредитного комітету АТ "Родовід Банк" винесено на обговорення питання щодо розгляду заяви позивача про перерахунок суми пені за кредитним договором № 54/АК-00035.08.2 від 27 серпня 2008 року.

Зі змісту протоколу № 001/27.05.2014-КК від 27 травня 2014 року судом встановлено, що на засіданні Кредитного комітету прийнято рішення про затвердження нової суми пені до сплати за Кредитним договором № 54/АК-00035.08.2 від 27 серпня 2008 року у розмірі 3450,07 грн та порядку сплати ОСОБА_3 зазначеної суми /а.с. 79/.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За приписами підпункту 162.1.31пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платником податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

У відповідності до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно пунктів 163.1.1. та 163.1.2. пункту 163.1. статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, сума боргу платника податку, анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є доходом такого платника та включається до загального річного оподатковуваного доходу, що є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Матеріалами справи підтверджено, що 06 червня 2014 року між АТ "Родовід Банк" та ОСОБА_3 підписана Додаткова угода до кредитного договору № 54/АК-00035.08.2 від 27 серпня 2008 року, за пунктом 1 якої Банк звільняє (прощає борг) Позичальника від сплати пені у розмірі 102594,05 грн, розрахованої відповідно до умов Кредитного договору /а.с. 80/.

Крім того, пунктом 4 Додаткової угоди погоджено сторонами, що Позичальник, шляхом підписання цієї Додаткової угоди підтверджує, що Банк належним чином повідомив Позичальника як платника податку з доходів фізичних осіб про анулювання (прощення) боргу у сумі 102594,05 грн з пені, розрахованої відповідно до умов Кредитного договору, та про податкові наслідки, визначені пунктом "д" статті 164.2.17 Податкового кодексу України щодо сплати Позичальником податку з анульованого (прощеного) боргу та відображення такого доходу, отриманого Позичальником як додаткове благо, у річній податковій декларації Позичальника.

Про ознайомлення з умовами вищезазначеної угоди, та їх погодження, свідчить підпис ОСОБА_3 /а.с. 80/.

Тобто, АТ "Родовід Банк" повідомив позивача про наслідки визначені абзацом "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України щодо сплати податку прощеного боргу, шляхом підписання ОСОБА_3 та представниками банку у Полтавському регіоні Відділення "Дніпропетровське РУ" АТ "Родовід Банк" Додаткової угоди від 06 червня 2014 року.

07 квітня 2015 року між АТ "Родовід Банк" та ОСОБА_3 підписаний Договір про припинення дії Кредитного договору № 54/АК-00035.08.2 від 27 серпня 2008 року /а.с. 78/.

Суд зазначає, що погашення такого боргу відбулося саме шляхом його анулювання банком.

Суму анульованого (прощеного) ОСОБА_3 боргу (пені) АТ "Родовід Банк" включено до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум отриманого з них податку за формою 1-ДФ за 2 квартал 2014 року як додаткове благо із ознакою доходу "126", що підтверджено листом ПАТ "Родовід Банк" від 09 вересня 2015 року за № 12.2-11-б.б/5068 /а.с. 31/.

Отже, банк виконав вимоги абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: підписав додаткову угоду з позивачем про анулювання (прощення) боргу та включив суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.

За таких обставин, у позивача, в силу вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункт 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, виник обов'язок до 01 травня 2015 року подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до контролюючого органу, відобразити в ній вказаний дохід та самостійно до 01 серпня 2015 року сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Однак, позивач вимоги закону не виконав, податок не сплатив, річну податкову декларацію до контролюючого органу не подав.

Невиконання ОСОБА_3 такого обов'язку обумовило самостійне донарахування контролюючим органом позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України та на підставі, встановленій пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Крім того, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність оскаржуваного рішення та надав належні докази на підтвердження фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства, які стали підставою для донарахування платнику податку грошових зобов'язань та застосування штрафних санкцій.

Разом з цим, позивач не навів переконливих аргументів та не надав допустимих доказів, що свідчили б про правомірність та обґрунтованість його позовних вимог.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що спірним податковим повідомленням-рішенням ОСОБА_3 правомірно збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, загалом у розмірі 21496,74 грн (за основним платежем - 17197,39 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4299,35 грн).

А тому, приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 повністю.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 30 травня 2017 року.

Суддя С.С. Бойко