Справа № 826/6831/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 травня 2017 року № 826/6831/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні подання

за поданням Офісу великих платників податків ДФС
до Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л."
про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Офіс великих платників податків ДФС звернувся з поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." (), застосованого Офісом великих платників податків ДФС від 24.05.2017 №28353/10/28-10-42-07-17.

В обґрунтування подання позивач зазначає, що співробітниками Контролюючого органу здійснено виїзд з метою проведення перевірки ТОВ «М.С.Л.». Оскільки Відповідач безпідставно не допустив посадових осіб Контролюючого органу до проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення, Контролюючим органом правомірно та обґрунтовано застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти подання податкового органу.

В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що відсутні правові підстави для проведення перевірки.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд подання відбувається за участю органу доходів і зборів, що його вніс, та платника податків, стосовно якого його внесено.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи до Офісу великих платників податків ДФС надійшла ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.08.2016 № 161/10699/16-к про надання дозволу на проведення перевірки та внесення виправлень в ухвалу, якими надано дозвіл спеціалістам Офісу великих платників податків ДФС для проведення документальної позапланової виїзної перевірки з окремих питань фінансово-господарської діяльності ТОВ «М.С.Л.» за період з 01.01.2016 до 01.07.2016.

На підставі вищевказаних ухвал суду Офісом великих платників податків ДФС 12.05.2017 прийнято наказ № 1015 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «М.С.Л.» щодо здійснення фінансово господарських операцій з розповсюдження лотерей під назвою «Золотий тріумф Є» за період з 01.01.2016 до 01.07.2016.

З метою проведення перевірки ТОВ «М.С.Л.» службовими особами Офісу великих платників податків ДФС 12.05.2017 здійснено виїзд за адресою патника податків: 01004, м. Київ, вул. Шовковична, 50 -А.

Направлення на перевірку від 12.05.2017 №№ 328, 329, копія наказу від 12.05.2017 № 1015, запит № 1 про надання документів для перевірки вручено директору ТОВ «М.С.Л.» ОСОБА_2.

Платник податків відмовив у наданні документів з підстав визначених у листі ТОВ «М.С.Л.» від 12.05.2017 № 790, а саме: досудове розслідування кримінального провадження № 0000366 завершено і на даний час проводиться судовий розгляд (ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.10.2016 № 161/13271/16-к про призначення судового розгляду); ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.08.2016 № 161/10699/16-к не відповідають вимогам діючого матеріального та процесуального права, втратили чинність внаслідок завершення розумних строків досудового розслідування.

Службовими особами Офісу великих платників податків ДФС 23.05.2017 на ім'я директора ТОВ «М.С.Л.» ОСОБА_2 повторно направлено запит про надання документів до 11 год. 00 хв. 24.05.2017 (запит від 23.05.2017 № 2), який зареєстрований в журналі реєстрації кореспонденції платника податків 23.05.2017 вх. № 279.

Проте, ТОВ «М.С.Л.» проігноровано запит про надання документів, у зв'язку з чим 24.05.2017 складений акт про ненадання документів посадовими особами ТОВ «М.С.Л.» від 24.05.2017 № 228/28-10-42-07/30109292.

На підставі зазначеного вище, службовими особами Офісу великих платників податків ДФС складений акт про відмову платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовими особами Офісу ВПП від 24.05.2017 №229/28-10-42-07/30109292, а також складений акт про неможливість вручення акта про відмову платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовими особами Офісу ВПП від 24.05.2017 № 230/28-10-42-07/30109292 (відсутність посадових осіб ТОВ «М.С.Л.» за адресою платника податків).

У зв'язку з тим, що ТОВ «М.С.Л.» відмовилося від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 24.05.2017, керівником Офісу великих платників податків ДФС прийнято рішення від 24.05.2017 № 28353/10/28-10-42-07-17 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків

ТОВ «М.С.Л.», яке направлене рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу платника податків.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування подання, виходячи з наступного.

Згідно пп.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Поняття камеральної, документальної та фактичної перевірок є розмежованими, та мають різне призначення, підстави та порядок проведення.

Відповідно п.94.1 ст. ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті ПК України, передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Положеннями ПК України, передбачено дві обставини, за наявності яких може застосовуватися арешт майна платника податків: платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення; платник податків відмовляється від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п. 80.1, пп. 80.2.1, пп. 80.2.2 п. 80.2 та п. 80.5 ст. 80 Кодексу, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Положеннями п.81.1 ст.81 Кодексу встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, документів, визначених цим положенням.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 15 вересня 2014 року (№К/800/55020/13) поняття відмови від проведення перевірки і поняття відмови від допуску до проведення перевірки мають самостійний правовий зміст, а тому повинні розглядатися як нетотожні поняття. Тому, є підстави вважати, що приписи пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 Кодексу поширюються на випадки застосування арешту майна платника податків у разі: або відмови від проведення документальної перевірки, або недопуску посадових контролюючого органу до перевірки будь-якого виду, якщо для такої перевірки передбачено застосування процедури допуску.

Отже, арешт активів можна застосувати як у разі відмови від допуску до документальної перевірки, так і в разі відмови від допуску посадових осіб контролюючого органу до іншого виду перевірки, зокрема фактичної перевірки.

Так, посадовими особами Контролюючого органу до початку проведення фактичної перевірки пред'явлено Відповідачу Направлення на перевірку від 12.05.2017 №№ 328, 329, копію наказу від 12.05.2017 № 1015, запит № 1 про надання документів.

Вищезазначені документи містять передбачені законом реквізити.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." від допуску до перевірки відмовилося, про що посадовими особами контролюючого органу складено відповідний акт про відмову платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленнях на перевірку, що відповідно вимог п.81.1 ст.81 Кодексу є підставою для початку проведення такої перевірки.

Однак, посадових осіб Контролюючого органу до проведення фактичної перевірки допущено не було, про що також Відповідачем складено акт про відмову платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовими особами Офісу ВПП від 24.05.2017 №229/28-10-42-07/30109292 та акт про неможливість вручення акта про відмову платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовими особами Офісу ВПП від 24.05.2017 № 230/28-10-42-07/30109292 (відсутність посадових осіб ТОВ «М.С.Л.» за адресою платника податків).

Суд звертає увагу, що станом на час прийняття судом рішення по суті подання від представників ні заявника, ні платника податків не надійшло будь-яких доказів щодо оскарження Наказу № 1015 від 12.05.2017.

Також, суд, додатково зазначає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 5 ст. 183-3 КАС України, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право, то суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання, проте, в матеріалах справи відсутні докази про наявність спору про право.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав та, як наслідок, необхідність підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням про арешт.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. (ч.1) В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. (ч.2) Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. (ч.3) Суд може збирати докази з власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС України).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подання Офісу великих платників податків ДФС до Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." (), застосованого Офісом великих платників податків ДФС від 24.05.2017 №28353/10/28-10-42-07-17, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163, 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Подання Офісу великих платників податків ДФС - задовольнити повністю.

2. Підтвердити обґрунтованість застосування адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." (), застосованого Офісом великих платників податків ДФС від 24.05.2017 №28353/10/28-10-42-07-17.

3. Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя А.Б. Федорчук