Справа № 161/2749/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/6047/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Клюби В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2017 року у справі за його позовом до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ :

17 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі ОУ ПФУ) щодо відмови в перерахунку пенсії згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії) з врахуванням підвищення з 01 грудня 2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та підвищення з 01 травня 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 292 від 06 квітня 2016 року «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році». Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок розміру призначеної йому пенсії згідно із ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» з 01 грудня 2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та підвищення з 01 травня 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 292 від 06 квітня 2016 року «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» в розмірі 90% від суми заробітної плати, викладеної в довідці № 185/17/2-17 від 30 січня 2017 року Департаменту агропромислового розвитку у Волинській області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям без обмеження її максимального розміру.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2017 року у справі № 161/2749/17, прийнятою у порядку скороченого провадження, у задоволенні позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити його позовні вимоги. У обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. На думку апелянта, позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до вимог нормативно-правових актів, що були чинними на момент виникнення права на перерахунок пенсії, а відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку та виплаті пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи, а тому є неправомірною.

З урахуванням вимог ч.8 ст. 183-2 та п.3 ч.1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01 травня 2016 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року. Тому відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку пенсії і у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю..

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОУ ПФУ з 03 січня 2001 року та отримує пенсію державного службовця у розмірі 90 % заробітної плати.

31 січня 2017 року позивач звернувся до ОУ ПФУ із заявою про перерахування його пенсії на підставі довідки про заробітну плату, що подаються для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Листом № 55/М-01 від 02 лютого 2017 року відповідач повідомив про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1, посилаючись на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» внесено зміни, якими вилучено п. 4 постанови щодо порядку обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсії державним службовцям у різі підвищення розміру заробітної плати державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIIІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - ОСОБА_2 № 76-VIIІ), який набрав чинності з 1 січня 2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону №723-ХІІ і викладено її у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

При цьому слід зазначити, що Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» (набрав чинності з 1 травня 2016 року, (далі - ОСОБА_2 № 889-VІІІ) визнано ОСОБА_2 № 3723-ХІІ таким, що втратив чинність, крім окремих положень ст. 37, що на цей час застосовується при первинному призначенні пенсії до осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Тобто, приписи ст.ст. 37, 37-1 Закону № 3723-ХІІ, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, з 1 травня 2016 року втратили чинність.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону від 2 березня 2015 року № 213-VIIІ у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Отже, на час підвищення посадових окладів державним службовцям та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ зазначена норма втратила чинність.

ОСОБА_2 законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

У Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони № 76-VII, № 213-VIIІ та № 889-VIІI не визнані неконституційними, а тому підлягають застосуванню.

Право на пенсію позивач реалізував у 2001 році та нарахування його пенсії здійснюється у розмірах, встановлених ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ в редакції, чинній на час її призначення.

Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

З урахуванням п.п. 10, 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VІІІ, якими на теперішній час регулюється порядок первинного призначення пенсій державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, пенсія призначається в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

На час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії положення стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ вже втратили чинність, а отже у відповідача відсутні підстави для їх застосування.

ОСОБА_2 № 889-VІІІ не містить окремого порядку перерахунку пенсій державним службовцям. Стаття 90 цього Закону передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - ОСОБА_2 № 1058-ІV).

Таким чином, призначені згідно із Законом № 3723-ХІІ пенсії перераховуються у відповідності до вимог Закону № 1058-ІV, тобто тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму.

Тому апеляційний суд вважає правомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1, оскільки він здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та вказаних висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до переконання про те, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2017 року у справі № 161/2749/17 без змін.

В силу вимог ч. 10 ст. 183-2 КАС України ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

ОСОБА_3