Справа № 489/5537/16-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/5537/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Кирильчук О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Федусика А.Г.

розглянув в порядку письмового апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Вебера Олександра Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся із вказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції Вебера Олександра Сергійовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР№155204 від 21 жовтня 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що правопорушення позивач не вчиняв, а поліцейським порушено процедуру розгляду справи, передбаченої ст.ст.278, 279 КУпАП, що призвело до порушення його процесуальних прав.

За наслідками розгляду зазначеної справи Ленінським районним судом міста Миколаєва 23 березня 2017 року прийнято постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами доведено законність та обґрунтованість винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення та правомірність дій щодо її складання.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на наявність кримінального провадження щодо поліцейських

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, за змістом постанови серії АР№155204 від 21.10.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 21.10.2016 року ОСОБА_1 о 21 год 30 хв. в м.Миколаєві по вул.4 Лінія біля буд.1, керував транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER, номерний знак НОМЕР_1, з непрацюючою задньою підсвіткою номеру, а саме номер не освічувався та не читався з 20 метрів, порушивши п.2.9.в ПДР України в темну пору доби, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідач Вебер О.С. пояснив, що під час патрулювання Інгульського району м.Миколаєва командир роти повідомив йому, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 рухався із неосвітленим номерним знаком та проігнорував законну вимогу працівника поліції про зупинку. Перед складанням постанови по справі про адміністративне правопорушення позивачу були роз'яснені його права.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що здійснював патрулювання разом із та через засоби радіозв'язку отримали повідомлення від командира роти щодо прибуття на місце зупинки транспортного засобу TOYOTA для оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки транспортний засіб рухався із неосвітленим номером. Права позивачу перед складанням постанови були роз'яснені ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що під час патрулювання у складі екіпажу із ОСОБА_5 по вул.4 Лінія було помічено транспортний засіб, який рухався із неосвітленим номерним знаком. На вимогу патруля автомобіль, яким керував ОСОБА_1, зупинився, працівник поліції пояснив водію суть правопорушення, однак той знов знову почав рух і зупинився вже біля будинку №1 по вул. 4 Лінія. Під час переслідування автомобіля після першої зупинки номерний знак також не освітлювався.

Відповідно до п.2.9 .в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306,водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 6ст. 121 КУпАП України передбачено відповідальність, за Керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до тст. 280 КУпАП орган(посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ч.2ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Апеляційний суд, дослідивши відеозапис із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського, встановив, що останнім роз'яснено водію автомобіля передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак жодних клопотань від позивача поліцейському на заявлено, що спростовує доводи позивача про неможливість скористатись своїми процесуальними правами. Не вбачається із відеозапису, що ОСОБА_1 заявлено будь-які клопотання.

Посилання апеляційної скарги на наявність у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0006890 від 15.12.2016 року досудового слідства по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 Кримінального кодексу України, не є фактом, що має значення для вирішення даної справи, оскільки це кримінальне правопорушення є предметом дослідження по вищевказаному кримінальному провадженню та не має відношення до посадової особи, яка склала оскаржену постанову.

Також апеляційний суд зазначає, що як в позові так і в апеляційній скарзі позивачем не спростовується те, що номерний знак автомобіля, належного позивачу був неосвітлений .

За таких обставин, інспектор патрульної поліції при винесенні оскарженої постанови діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч ч.6 ст.121 КУпАП винесена правомірно та у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена

Керуючись ст. ст. 184, 195, 198, 200, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Вебера Олександра Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: А.Г. Федусик