Справа № 804/1213/17
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2017 рокусправа № 804/1213/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А.

суддів: Баранник Н.П. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 30.01.2017 Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про збільшення грошового зобов'язання - податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 29403,68 грн. та штрафних санкцій в сумі 7350,95 грн.; та № від 30.01.2017 Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про застосування штрафних санкцій в сумі 170 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить постанову суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини справи та порушено норми матеріального права.

Позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі акту перевірки від 27.12.2016 року №2181/1302/НОМЕР_2 відповідачем було прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Актом перевірки встановлено порушення пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.4.5 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на суму 29403,68 грн.

- пп. 49.1, пп. 49.2 ст. 49, пп. 49.18.4 Податкового кодексу України в частині не надання до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

В описовій частині акту перевірки зазначено, що вказані порушення є наслідком того, що фізична особа ОСОБА_1 протягом перевіреного періоду отримані доходи, які згідно ПК України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню в податковій декларації про майновий стан і доходи.

Спірні податкові повідомлення-рішення позивачем оскаржено до суду.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до умов даного Додаткового договору № 2, Кредитор здійснив анулювання (прощення) боргу в розмірі, еквівалентному 174 312,22 гривень, а Позичальник - ОСОБА_1 - вважається таким, що погасив свої боргові зобов'язання, а отже, відповідно до чинного законодавства ОСОБА_1 за 1й квартал 2013 року отримав податкове благо у розмірі 174 312,22 грн., а отже в нього виникли податкові зобовязання зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 29403,68 гр., а також позивачем порушено пп.49.1, пп.49.2 ст.49, пп.49.18.4 Податкового кодексу України в частині не надання до ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується.

Як свідчать матеріали справи, між ПАТ «ОТП Банк», якій діє на підставі договору комісії укладеного 10 грудня 2010р. між Банком та ТОВ «ОТП Факторінг Україна» та громадянином ОСОБА_1 13 березня 2013року було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору від 05 грудня 2007року (а.с.11).

Предметом додаткового договору №2 від 13 березня 2013року є внесення змін та доповнення до кредитного договору від 05 грудня 2007року, за якими ОСОБА_1 погашає боргові зобовязання в розмірі 14100 доларів США, витрати на ведення претензійно-позовної роботи 4242,56грн., а ОСОБА_1 скасовується вся сума пені, що була нарахована до моменту укладання цього договору.

Таким чином, кредитором було здійснено анулювання (рощення) боргу в розмірі 174 312, 22грн. пені.

Відповідно до пп. 14.1.47, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

У пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Згідно з абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 165.1.49 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України).

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Нарахування пені та штрафів є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед третьою особою - банком.

Як свідчать матеріали справи, за кредитним договором позивачу анульовано (прощено) заборгованість за пенею в розмірі 174 312,22 грн.

З огляду на встановлені обставини та вищевказані вимоги законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що нарахування пені є лише засобом забезпечення виконання зобов'язання перед банком. Штрафні санкції та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням не є доходом платника податків в розумінні ПК України, що підлягає оподаткуванню, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, позов належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 206 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.12.2016 та № від 27.12.2016.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2688грн.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Ю.В. Дурасова