Справа № 815/448/16
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

30 травня 2017 р. Справа № 815/448/16

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.,

при секретарі Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року по справі за адміністративним позовом Керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради до Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, 3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А :

Керівник Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради звернувся до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, 3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року позов задоволено.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину комплексу магазинів за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину комплексу магазинів за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.12.2011 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у справі № 2-5155/2011 за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до виконавчого комітету Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області про визнання права власності на самочинно побудоване нерухоме будівництво вирішив визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину самовільно збудованого комплексу магазинів літ. "А", до якого відносяться торгівельні приміщення з НОМЕР_1 по НОМЕР_2 за адресою: Лиманський район смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину самовільно збудованого комплексу магазинів літ. "А", до якого відносяться торгівельні приміщення з НОМЕР_1 по НОМЕР_2 за адресою: Лиманський район смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2011 року у справі № 2-5155/2011 внесено виправлення в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2011 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину самовільно збудованого комплексу магазинів літ. "А", до якого відносяться торгівельні приміщення з НОМЕР_1 по НОМЕР_3 за адресою: Лиманський район смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину самовільно збудованого комплексу магазинів літ. "А", до якого відносяться торгівельні приміщення з НОМЕР_1 по НОМЕР_3 за адресою: Лиманський район смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області.

12.03.2012 року на підставі зазначеного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2011 року у справі № 2-5155/2011, з урахуванням ухвали суду від 12.12.2011 року, Комунальне підприємство "Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації" здійснило державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину комплексу магазинів за адресою: АДРЕСА_1, а також здійснило державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину комплексу магазинів за адресою: АДРЕСА_1.

15.10.2015 року Апеляційний суд Одеської області за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське морське пароплавство" на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2011 року у справі № 2-5155/2011 вирішив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2011 року скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до виконавчого комітету Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровський Одеської області про визнання права власності на самочинне будівництво відмовити.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, колегія суддів апеляційного суду вважає такий висновок суду помилковим.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Тобто, однією з визначальних особливостей Кодексу адміністративного судочинства України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Як вбачається з матеріалів справи, правовою підставою для звернення до суду, з метою захисту порушених прав та інтересів, стала та обставина, що, на думку позивача, державна реєстрація права власності на комплекс магазинів має бути скасованою, у зв'язку із скасуванням підстави для такої реєстрації - судового рішення.

Тобто, в аспекті спірних правовідносин, колегією суддів встановлено, що позовні вимоги про скасування спірної державної реєстрації права власності на нерухоме майно є похідним від правомірності та законності виникнення підстав набуття права власності на нерухоме майно третіх осіб.

За таких обставин даний спір має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення такого спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Дана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України від 24 січня 2017 року у справі № 815/6165/14, постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 року № 826/4858/15.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Отже, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував юридичної природи спору, що виник між сторонами, та не звернув увагу на те, що даний спір не є публічно-правовим, виник за участю суб'єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції, а тому прийшов до помилкового висновку, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами пункту 4 частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Рішення про закриття справи не обмежує сторони у реалізації захисту свого речого права в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 165, 196, 198, 203, 205, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року - скасувати.

Провадження по справі за адміністративним позовом Керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради до Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, 3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - закрити.

Роз'яснити позивачу право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко