Справа № 285/441/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Савицька Л.Й.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"31" травня 2017 р. Справа № 285/441/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Інспектора роти №4,батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ліснічука Вадима Борисовича на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "30" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти №4,батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ліснічука Вадима Борисовича, Управління патрульної поліції у м.Рівному Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 124868 від 22.01.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., винесену щодо нього відповідачем.

Свої вимоги мотивує тим, що дійсно у вказаний в постанові час керував транспортним засобом та на 338-му кілометрі автодороги Київ-Чоп був зупинений відповідачем, у зв `язку з тим, що він користувався засобом зв`язку (мобільним телефоном) під час керування транспортним засобом. З винесеною постановою не згоден, обставини, викладені у постанові про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, а подія і склад правопорушення відсутні. Мобільним телефоном під час руху автомобіля не користувався, оскільки телефон знаходився на пасажирському сидінні.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2017 року позов задоволено. Постанову серії АР № 124868 по справі про адміністративне правопорушення від 22.01.2017 року, винесену інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Рівне лейтенантом поліції Ліснічуком В.Б. про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. - скасовано.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції ухвалив оскаржену постанову суду без з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду є такими, що не відповідають обставинам справи, що, як наслідок, привело до порушення норм процесуального права, та неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 124868 від 22.01.2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту постанови вбачається, що ОСОБА_5 22.01.2017 року о 08 год. 45 хв. на 338 км автодороги Київ-Чоп керував транспортним засобом - вантажним автомобілем «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_1, та під час руху користувався засобом зв`язку, який тримав у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п. та п. 2.9 (Д) ПДР України (а.с. 19).

Так, згідно п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1-3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Між тим, на думку колегії суддів, жодним доказом наявність адміністративного правопорушення в діях позивача встановлена не була.

Так, інспектором Ліснічуком В.Б.було надано DVD диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора (а.с.51).

Колегією суддів апеляційної інстанції в повній мірі досліджено зазначений DVD диск, наданий відповідачем. На DVD диску міститься фрагмент відеозапису з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, на якому зафіксована розмова між інспектором 4 роти Управління патрульної поліції в м. Рівному та ОСОБА_4 та пояснення останнього стосовно зафіксованого відповідачем факту скоєння позивачем правопорушення, зокрема і розгляд інспектором справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн. за порушення п.2.9 «д» ПДР.

Відеозапис, здійснений нагрудною відеокамерою (відеореєстратором).

Проте, даним відеозаписом факт, користування позивачем (водієм) мобільним телефоном під час руху транспортного засобу не підтверджується.

Крім того, із відеозапису вбачається, що позивач заперечував проти скоєння правопорушення та наполягав на тому, що він не розмовляв по телефону під час керування транспортним засобом.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів не приймає зазначений відеозапис в якості доказу скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку колегії суддів, відповідачем не доведений, оскільки відеозапис, наданий відповідачем не підтверджує факт користування ОСОБА_4 мобільним телефоном під час руху транспортного засобу, інших доказів відповідачем не надано.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 22.01.2017 року серії АР № 124868 стосовно ОСОБА_4 підлягає скасуванню, оскільки в матеріалах справи відсутні об'єктивні дані, які спростовують заперечення останнього щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №4,батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ліснічука Вадима Борисовича залишити без задоволення, постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "30" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,11701

3- відповідачу/відповідачам: Інспектор роти №4,батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Ліснічук Вадим Борисович вул.С.Бандери,14а,м.Рівне,33001

4- Управління патрульної поліції у м.Рівному Департаменту патрульної поліції вул.Степана Бандери, 14а,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,