Справа № 335/13514/16-а (2-а/335/40/2017)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2017 рокусправа № 335/13514/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у грудні 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні пенсії по втраті годувальника - ОСОБА_2, яка передбачена ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя призначити пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_2, у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 2013 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2015 року у справі № 335/1473/15-ц встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який помер НОМЕР_1 однією сім'єю з грудня 2003 року по 07 січня 2012 року.

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника - ОСОБА_2, відповідно до статті ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», з яким проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу, проте відповіддю № 55/Ш-9 від 16.08.2013 відповідач повідомив про відсутність підстав для призначення пенсії, адже відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя та запропоновано надати ряд документів, зокрема, документи, що засвідчують родинні стосунки з померлим.

У зв'язку зі встановленням рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2015 року у справі № 335/1473/15-ц факту проживання позивача однією сім'єю зі ОСОБА_2, остання звернулася до відповідача з повторною заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до статті ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Як вбачається з відповіді УПФУ № 338/Ш-9 від 30.11.2016, ОСОБА_1 немає права на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до статті ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», адже судовим рішенням було лише встановлено факт спільного проживання позивача зі ОСОБА_2, що є недостатнім для призначення пенсії, як дружині померлого, адже проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя, документом, що засвідчує шлюб, є свідоцтво про шлюб. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015, починаючи з 01 червня 2015 року пенсії за Законом України «Про прокуратуру» не призначаються.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991, чинного на момент первинного звернення ОСОБА_1 до УПФУ, членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

Згідно з приписами статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Таким чином, закон містить вичерпний перелік осіб, які мають право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, до таких членів сім'ї померлого, зокрема, віднесено чоловіка та дружину, до яких жінка та чоловік, які разом проживають однією сім'єю без шлюбу, не належать.

Встановлення у судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім'ї не узаконює правове становище таких осіб, як подружжя, оскільки відповідного статусу особи набувають за умови реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

З огляду та викладене та враховуючи, що позивач проживала зі ОСОБА_2 однією сім'єю без шлюбу, зареєстрованого у встановленому законом порядку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до статті ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», що свідчить про правомірність відмови відповідача.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року в адміністративній справі № 335/13514/16-а - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова