Справа № 341/91/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4902/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Мацьків М. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пушика Назара Володимировича на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пушика Назара Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2017 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пушика Назара Володимировича про скасування постанови серії АР № 143096 від 08 січня 2017 року та закриття провадження в справі.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що в діях позивача відсутня протиправна поведінка, що підтверджується показами свідка, відтак постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2017 року позов задоволено. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 143096 від 08 січня 2017 року, винесену інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенантом поліції Пушик Н. В. про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Пушиком Назаром Володимировичем, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що відповідно до постанови серії АР № 1430966 від 08 січня 2017 року виявлено порушення правил проїзду на заборонний сигнал світлофора, поліцейським роти №4 батальйону УПП національної поліції в м. Івано-Франківську Пушик Н.В. винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпАП (а.с.2).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

08 січня 2017 року інспектор роти № 4 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП, лейтенант поліції Пушик Назар Володимирович зі своїм напарником під час патрулювання по вул. Хриплинська м. Івано-Франківська близько 09 год 40 хв помітили транспортний засіб Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 (далі - ТЗ), водій якого проїхав перехрестя вулиць Незалежності та Хриплинська м. Івано-Франківська на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух ТЗ.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (далі - ПДР). Водій службового транспортного засобу патрульної поліції, для того, щоб припинити водієм ТЗ правопорушення, включив звуковий сигнал та зобов'язав зупинитися водія ТЗ, останній вимогу інспекторів патрульної поліції виконав.

Після зупинки вищевказаного ТЗ, відповідач підійшов до нього, представився відповідно до п. З ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», проінформував водія про причину зупинення ним ТЗ, а саме, порушення підпункт «ґ» пункту 8.7.3 ПДР, де зазначено, що водієві забороняється рух ТЗ на жовтий сигнал світлофору, так як жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів світлофора.

Відповідно до ст. 279 КУпАП відповідач, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення зазначені у ст. 222 КУпАП, в т.ч. за ст. 122 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_2 інспектором роти № 4 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПГІ, лейтенантом поліції Пушиком Назаром Володимировичем.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем після розгляду адміністративної справи було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 143096 від 08 січня 2017 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. та оголошено її зміст.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Позивач в своїй позовній заяві посилається на п.16.8 ПДР, де вказано, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора, якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Однак, рухаючись по вул. Хриплинська у м. Івано-Франківську, відповідач побачив, що автомобіль позивача почав проїзд перехрестя через 2-3 секунди після того, як загорівся жовтий сигнал світлофору, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення. поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, за винятком випадків спрощеного провадження, у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконання посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка грунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів над іншими, додержанні законності. До того ж, посадова особа керується своєю правосвідомістю. Це є дуже важливим чинником у вирішенні питання про оцінку доказів, адже правосвідомість - це ставлення особи до права, його ролі у суспільстві.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що при винесенні оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач підписав її без будь-яких зауважень як на дії інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пушика Назара Володимировича, так і без будь-яких заперечень щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що постанова по накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення серії АР № 143096 від 08 січня 2017 року - відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України та не підлягає скасуванню.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пушика Назара Володимировича - задовольнити.

Постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2017 року в справі № 341/91/17 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пушика Назара Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. О. Яворський
Повний текст судового рішення виготовлено 30 травня 2017 року.