Справа № 747/301/17
Суддя: Тіщенко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 747/301/17
Провадження№ 2-а/747/15/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

25.05.2017 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

за участю секретаря Зірки В.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Щорської районної державної адміністрації, управління соціального захисту Талалаївської районної державної адміністрації про визнання протиправною (неправовірною) бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправною (неправовірною) бездіяльності. В обґрунтування позову зазначає, що він являється інвалідом з дитинства третьої групи, група інвалідності йому була призначена довічно з 07.11.2008 року. На момент призначення йому групи інвалідності він проживав та був зареєстрований в м. Сновськ (Щорс) і 05.12.2008 року звернувся із заявою до Щорського управління соціального захисту населення з заявою про призначення соціальної допомоги. Йому була призначена допомога як інваліду дитинства 3-ї групи. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_3 до серпня 2008 року, тобто до 18 років, позивач отримував пенсію в разі втрати годувальника. З серпня 2008 року пенсія в разі втрати годувальника позивачу більше не нараховувалась.

05.12.2008 року, коли позивач заповнював заяву про призначення соціальної допомоги інваліду з дитинства 3-ї групи, спеціаліст, який приймав заяву та пакет документів, не поцікавився в позивача, чи має він батьків чи ні. Позивач не знав, що має право на призначення пенсії в разі втрати годувальника, тому й не звертався до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення такої пенсії.

У 2013 році позивач ОСОБА_2 разом із матір'ю переїхали на постійне місце проживання до Талалаївського району. Його справа з управління соціального захисту населення Щорської РДА була переслана до управління соціального захисту населення Талалаївської РДА. При заповненні заяви про призначення соціальної допомоги спеціалістом управління соціального захисту йому також не було повідомлено на які види соціальної допомоги він, як інвалід, має право. На початку 2016 року позивач випадково дізнався про те, що якщо інвалід з дитинства або дитина - інвалід має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника і державну соціальну допомогу, ці виплати призначаються одночасно. Про що йому не було повідомлено ані при поданні заяви до управління соціального захисту Щорської РДА, ані при поданні заяви до управління соціального захисту Талалаївської РДА. Це свідчить про професійну некомпетентність спеціалістів. Вони повинні проводити роз'яснювальну роботу з питань надання державної соціальної допомоги, що у його випадку не було зроблено, і як наслідок він недоотримував пенсію в разі втрати годувальника. Пенсія позивача інваліда з дитинства складає 1247 грн. йому постійно потрібно проходити дороге лікування, реабілітації, так як він майже нічого не бачить, в нього слабкий зір. З березня 2016 року позивач отримує пенсію в разі втрати годувальника. А з кінця 2008 року і по 2016 рік з вини спеціалістів управління соціального захисту населення Щорської РДА та Талалаївської РДА у формі ненадання йому інформації про можливість на одночасне отримання державної соціальної допомоги та пенсії по втраті годувальника, позивач вчасно не звернувся за призначенням пенсії та цю пенсію не отримував.

З приводу ненарахування та невиплати позивачу пенсії по втраті годувальника він звертався до Корюківського об'єднаного управління пенсійного фонду, де йому пояснили, що його справа, як інваліда 3-ї групи, повинна була бути направлена до пенсійного фонду, але так як цього не було зроблено, то й пенсія йому не була призначена.

При прийнятті у нього заяви про отримання соціальної допомоги управління соціального захисту населення Щорської РДА та управління соціального захисту населення Талалаївської РДА була грубо порушена стаття 8 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам», де вказаний порядок звернення за призначенням державної соціальної допомоги, а саме - заява про призначення державної соціальної допомоги подається інвалідом з дитинства до управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання. До заяви про призначення державної соціальної допомоги повинні бути додані документи про вік і місце проживання інваліда з дитинства або дитини - інваліда, документи про місце проживання батьків, усиновителів, опікуна або піклувальника, який подав заяву, а також довідка медико - соціальної експертизи або медичний висновок, видані у встановленому порядку. У тих випадках, коли до заяви додані не всі необхідні документи, заявнику повідомляється , які документи повинні бути подані додатково.

Згідно п. 2.4 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям інвалідам (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), для призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям - інвалідам, подаються, зокрема серед інших і довідка про місце проживання інваліда з дитинства або дитини - інваліда та довідка про місце проживання батьків.

Позивач ОСОБА_4 надав до заяви тільки довідку про його місце реєстрації, а про місце реєстрації матері в управлінні соцзахисту в нього ніхто не попросив, тому така довідка й не була надана, що й призвело до того, що він був позбавлений пенсії по втраті годувальника. Якби спеціалісти управління соціального захисту як Щорської РДА, так і Талалаївської РДА сумлінно ставилися до своїх обов'язків і виконали всі вимоги Закону України «про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам» та Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам і витребували довідку не тільки про реєстрацію позивача, а й про реєстрацію батьків, вони б побачили, що в нього є тільки мати і немає батька.

Коли позивач дізнався про порушення свого права, його мати від його імені усно зверталась за роз'ясненнями до управління соцзахисту, потім позивач за допомогою матері, так як в нього дуже слабкий зір, писав до відділення пенсійного фонду. Їх відправляли то до однієї установи то до іншої. Потім позивач проходив лікування. Надалі вони звернулись до юриста, який їм порадив письмово звернутись до управління соціального захисту Щорської та Талалаївської РДА.

Таким чином, у позивача були поважні причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів, тому він просить суд поновити йому строк позовної давності звернення до суду. Крім того, позивач ОСОБА_4 просить суд визнати неправомірними бездіяльність управлінь соціального захисту Щорської РДА та Талалаївської РДА щодо ненадання йому роз'яснень про законодавство соціального та пенсійного забезпечення та сягнути з них суму сплаченого судового збору.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позов підтримала і просила задовольнити, поскільки із-за неналежного ставлення до виконання своїх посадових обов'язків працівників управлінь соціального захисту населення Щорської та Талалаївської РДА її син з 2008 року по 2016 рік не отримував належної йому пенсії по втраті годувальника разом із державною соціальною допомогою як інваліду з дитинства 3-ї групи. Працівник управління соціального захисту Щорської РДА, який приймав у нього заяву на призначення держаної соціальної допомоги ще у 2008 році, повинен був поцікавитись, що є у нього батьки та витребувати довідку про склад сім'ї. Так само повинен був діяти і працівник управління соціального захисту населення Талалаївської РДА у 2014 році, але ніхто цього не зробив. У зв'язку з такою бездіяльністю зазначених посадових осіб її син не отримував так необхідні йому для постійного і регулярного лікування кошти. Про те, що він має право на одночасне отримання пенсії по втраті годувальника і державної соціальної допомоги, її син випадково дізнався тільки у 2016 році. З того часу вони постійно добивалися справедливості в різних установах. Але в зв'язку з тим, що син перебуває під постійним наглядом лікарів, йому періодично роблять різного роду операції в Київській клініці очних захворювань та в Центрі мікрохірургії ока, вони пропустили встановлений строк звернення до суду за захистом порушеного права її сина-інваліда. Тому представник позивача ОСОБА_1 просила суд поновити її сину строк звернення до суду та визнати протиправною бездіяльність посадових осіб управлінь соціального захисту населення Щорської РДА та Талалаївської РДА щодо нероз'яснення її сину законодавства про соціальне забезпечення, як інваліду 3 групи з дитинства, про право на одночасну виплату пенсії у зв'язку з втратою годувальника і державної соціальної допомоги.

Відповідач - управління соціального захисту Талалаївської РДА - в судове засідання не з'явився, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі та заперечення на позов. В обґрунтування заперечення зазначено, що позов не відповідає вимогам п.4 ч.1 ст. 106 КАС України, оскільки зміст позовних вимог викладено з порушенням частин 5 і 6 ст. 105 КАС України, так як правовідносини щодо надання роз'яснень за зверненнями, заявами та скаргами громадян регулюються Законом України «Про звернення громадян», і позовні вимоги не містять жодної з вимог, які ставляться перед судом у позовній заяві, передбачених частинами 4 і 5 ст. 105 КАС України - скасування або визнання нечинними рішення, зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень - прийняти рішення, вчинити певні дії або утриматись від вчинення певних дій, стягення з відповідача - суб'єкта владних повноважень - коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю, виконання зупиненої чи невчиненої дії, встановлення наявності чи відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень. Крім того, позивач не зазначив, яке його право на день подання позову порушено рішенням, дією або бездіяльністю відповідача, і яке підлягає захисту у судовому порядку, тобто відсутній предмет спору.

Також у запереченні зазначається, що управління соціального захисту Талалаївської РДА не є належним відповідачем у цій справі, оскільки не наділене повноваженнями визначення права на пенсію, призначення пенсії, а відтак і повноваженнями щодо надання роз'яснень пенсійного законодавства. Крім того, твердження позивача про те, що управління було зобов'язане витребувати у нього разом із заявою про призначення державної допомоги інваліду з дитинства дані про його батьків, не може бути прийняте до уваги, оскільки позивач, як дієздатна особа, подав заяву до управління особисто, то воно не було зобов'язане випробовувати відомості щодо батьків позивача. Позивачу було відомо про те, що його мати отримувала пенсію до його повноліття у зв'язку із втратою годувальника, проте інформації щодо отримання раніше такої пенсії у заяві не зазначив, хоча форма заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги містила розділ, у якому зазначалась інформація, яка повідомляється одержувачем державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства.

Відповідач - управління соціального захисту Щорської РДА - в судове засідання не з'явився, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі та заперечення на позов, у якому просять суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі, оскільки до управління позивач звернувся 05.12.2008 року із заявою про призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства ІІІ групи. Будь-яких інших письмових або усних заяв, зокрема, щодо надання роз'яснень законодавства, перевірки пенсійної справи від позивача в період перебування його на обліку в управлінні з 05.12.2008 року по 28.02.2014 року до управління не надходило.

В зв'язку з тим що відповідачі - суб'єкти владних повноважень - будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явились, тому розгляд справи був проведений без їх участі на підставі наявних у справі доказів згідно ч.4 ст. 128 КАС України.

Суд, заслухавши представника позивача, всебічно, повно і об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши всі обставини, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.08.1990 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в графі «Батько» зазначено ОСОБА_3, в графі «Мати» - ОСОБА_1 (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25.12.2000 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.11). Згідно копії довідки МСЕК серії МСЕ -ЧНВ № 137970 від 07.11.2008 року ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з дитинства безстроково (а.с.13). ОСОБА_2 неодноразово звертався із заявами до управління соціального захисту населення Щорської РДА та Талалаївської РДА (а.с.22-23) з приводу надання йому відповіді чому його не було повідомлено про те, що він має право на одночасне отримання державної соціальної допомоги та пенсії по втраті годувальника як дитина - інвалід. Згідно долучених до матеріалів справи копій відповідей даних суб'єктів владних повноважень, управління соціального захисту населення Щорської РДА листом від 11.04.2017 року інформувало заявника про те, що оскільки на час подання ним заяви 05.12.2008 року управління не володіло інформацією щодо смерті його батька, тому були відсутні підстави для його повідомлення про можливість отримання пенсії по втраті годувальника (а.с.19); управління соціального захисту населення Талалаївської РДА листом від 03.04.2017 року інформувало заявника про те, що згідно його заяви від 03.03.2014 року йому було продовжено виплату державної соціальної допомоги раніше призначену Щорським управлінням, питання виплати пенсії не відноситься до їх компетенції (а.с.20).

В матеріалах справи містяться копії заяв ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Талалаївської РДА від 03.03.2014 року (а.с.24-25) про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидій пільг, де він просить призначити йому державну допомогу як інваліду з дитинства 3-ї групи, та аналогічно заява до управління соціального захисту населення Щорської РДА від 17.08.2006 року (а.с.26-27); та копія довідки про склад сім'ї, яка надавалась заявником до даних управлінь для призначення йому державної соціальної допомоги (а.с.28), де заявник зазначений один.

На підтвердження посилання позивача щодо його фізичного стану та періодичного лікування відповідно до встановленого діагнозу, проведення планових операцій, реабілітації, починаючи з 2006 року, позивачем долучено до матеріалів справи копії медичних документів з Талалаївської ЦРЛ, клініки очних захворювань Київської міської центральної клінічної лікарні, Київської клінічної лікарні «Центр мікрохірургії ока», що знаходяться в матеріалах справи (а.с.67-84). Згідно довідки Бахмацького об'єднаного УПФУ від 21.11.2016 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в управління як пенсіонер та одержує пенсію по втраті годувальника з 10.03.2016 року (а.с.65).

Розглядаючи позовну вимогу ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 фактично оспорює бездіяльність відповідачів, тобто триваючу пасивну поведінку суб'єктів владних повноважень, яка виражається у формі не вчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити та, яка не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим. Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, матеріали справи також свідчать про стабільність дій позивача - інваліда з дитинства 3-ї групи - направлених на усунення, допущенного відповідачами по відношенню до нього порушення. Так, протягом 2008-2017 років позивач неодноразово звертався до відповідачів з приводу неналежного нарахування йому всіх необхідних соціальних виплат, зокрема пенсії. Крім того, в цей же час він періодично проходив стаціонарне лікування в медичних закладах м. Києва, тривалий час проходив післяопераційні реабілітації, тому був позбавлений можливості звернення до суду за захистом свого порушеного права на одночасне отримання пенсії та державної соціальної допомоги. Суд вважає, що за наведених обставин, які свідчать про активність дій позивача, спрямованих на поновлення своїх порушених прав, застосування процесуального обмеження за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення заінтересованої особи права на справедливий суд. Такий висновок суду кореспондується із приписами ст.ст. 55, 129 Конституції України та ст.ст. 6, 8 КАС України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Законом країни від 17.07.1997 року. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду.

Розглядаючи позовну вимогу ОСОБА_2 про визнання протиправною (неправовірною) бездіяльності відповідачів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» органи медико-соціальної експертизи та заклади охорони здоров'я у 3-денний строк зобов'язані надіслати копії акта огляду інваліда з дитинства або медичного висновку про визнання дитиною-інвалідом до місцевої державної адміністрації за місцем проживання інваліда з дитинства або батьків, усиновителів, опікуна, піклувальника дитини-інваліда. Не пізніше 10 днів після надходження документів, зазначених у частині першій цієї статті, місцева державна адміністрація зобов'язана у письмовій формі повідомити інваліда з дитинства, а також батьків, усиновителів, опікуна або піклувальника дитини-інваліда про право на державну соціальну допомогу, умови, розмір і порядок її надання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» органи місцевого самоврядування зобов'язані інформувати інвалідів про зміни і доповнення законодавства про соціальну захищеність інвалідів.

Зі змісту Типових положень про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у м. Києві та Севастополі державної адміністрації, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 вересня 2000 року №198, що діяло в період з 2005 року по 2006 рік, та від 30 травня 2007 року №790, вбачається, що одним із завдань управління праці та соціального захисту населення районних державних адміністрацій є здійснення нагляду за додержанням законодавства під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій органами Пенсійного фонду України; інформаційно-роз'яснювальної роботи (п.3 Положення). У відповідності до вказаних завдань управління здійснює нагляд за додержанням вимог законодавства під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій органами Пенсійного фонду України; формує банк даних інвалідів; організовує та проводить консультації; роз'яснює громадянам положення нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції; інформує населення з питань, що належать до його компетенції, через засоби масової інформації.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі - управління соціального захисту населення Щорської РДА та управління соціального захисту населення Талалаївської РДА - не надали доказів належного виконання вказаних завдань та обов'язків по відношенню до інваліда з дитинства 3-ї групи позивача по справі ОСОБА_2, а саме - інформування його відносно тієї обставини, що він має право одночасно отримувати державну соціальну допомогу та пенсію по втраті годувальника. Навпаки, у своїх запереченнях відповідачі стверджували, що це не відноситься до їхніх обов'язків та компетенції. Тобто законні права ОСОБА_2 були обмежені протиправною бездіяльністю відповідачів, яка виявилась у неповідомленні позивача про зміни в законодавстві. А тому за таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

Розглядаючи позовну вимогу про стягення з відповідачів на корить позивача сплаченої суми судового збору, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі. Згідно ч.1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. При подачі адміністративного позову до суду ОСОБА_2 було сплачено 640 грн. судового збору, який документально підтверджений квитанцією від 11.05.2017 року. Поскільки в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову, тому наявні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача сплачених ним судових витрат в рівних частках з кожного у відповідності до положень ч.1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 69-72, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Щорської районної державної адміністрації, управління соціального захисту населення Талалаївської районної державної адміністрації про визнання протиправною (неправовірною) бездіяльності задовольнити в повному обсязі.

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду.

Визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Щорської РДА та управління соціального захисту населення Талалаївської РДА щодо ненадання ОСОБА_2 роз'яснення законодавства про соціальне забезпечення, як інваліду 3 групи з дитинства, про право на одночасну виплату пенсії у зв'язку з втратою годувальника і державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам».

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань з управління соціального захисту населення Щорської РДА та з управління соціального захисту населення Талалаївської РДА по 320 (триста двадцять) гривень з кожного у відшкодування сплачених судових витрат.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Талалаївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 30 травня 2017 року.

Суддя Л.В.Тіщенко