Справа № 494/333/17
Суддя: Римар І. А.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 494/333/17
У Х В А Л А
01 червня 2017 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області адміністративну справу за позовом кредитної спілки «Кредитінвест» до державного реєстратора Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання неправомірними дії державного реєстратора та скасування рішень державного реєстратора,-
12.04.2017 року до суду надійшов адміністративний позов кредитної спілки «Кредитінвест» до державного реєстратора Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання неправомірними дії державного реєстратора та скасування рішень державного реєстратора.
19.05.2017 року третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_3 подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних причин.
Представник позивача у судовому засіданні 01.06.2017 року заперечував проти задоволення вказаного клопотання, просив відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки ним не пропущений строк, дізнались про порушене право лише 17 січня 2017 року з інформаційної довідки.
Відповідач та треті особи у судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення кореспонденції та телефонограми.
Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши клопотання третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що строк звернення до суду обчислюється, за загальним правилом, з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є обєктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Відповідно до статті 100 КАС України: «Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.».
Згідно статті 102 КАС України: «Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений… Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду клопотання.».
Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.
З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позивачем надані відповідні та обґрунтовані пояснення щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач не був особисто повідомлений про вчинені дії державним реєстратором, а дізнались про порушене право після отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.01.2017 року. Позов подано у квітні 2017 року.
Крім того, згідно з ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. Відповідно до позиції суду воно має трактуватися, як можливість особи звернутися до суду та як заборона вчиняти певні правові чи фізичні дії, спрямовані на перешкоджання особі скористатися цим правом.
Також, обмеження в доступі до суду не буде відповідати ч. 1 ст. 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
Поняття справедливого судового розгляду та доступу до суду Європейський суд розуміє з урахуванням принципу юридичної визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata: рішення суду (останньої інстанції) має бути обов'язковим та остаточним («Трегубенко проти України» , «Науменко проти України», « Полтораченко проти України» та «Тімотієвич проти України».
Більш того, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, врахувавши практику Європейського суду з прав людини, вислухавши обґрунтування представника позивача, з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.
Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 КАС України, суд, -
У задоволенні клопотання третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар