Справа № 161/6057/17
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6057/17
Провадження № 2-а/161/640/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 р. Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом на обґрунтування вказавши, що постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року № 1515-VІІ був звільнений з посади судді Апеляційного суду Волинської області у відставку відповідно до ст. 126 Конституції України. На підставі поданий документів до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, при цьому, стаж роботи судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання був визначений у 31 рік, 01 місяць та 20 днів (загальний страховий стаж 31 рік 09 місяців 27 днів). Зазначає, що в такому розмірі щомісячне довічне грошове отримання судді йому виплачувалось по січень 2017 року включно. Однак, після проведення перерахунку, за його заявою, у звязку із збільшенням розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, в кінці лютого 2017 року, ним було виявлено зменшення розміру виплати раніше призначеного грошового утримання з 90 відсотків на 86 відсотків. У звязку з цим, 01.03.2017 року він звернувся з письмовою заявою до відповідача про зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку, періоди проходження строкової служби та виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків. Повідомленням ЛО УПФ України Волинської області від 15.03.2017 року йому було відмовлено в зарахуванні до стажу роботи, календарних періодів проходження строкової служби та проведенні перерахунку і виплаті без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Вважає, дану відмову протиправною. Просить суд, визнати дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо зменшення з 01.01.2017 року розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та виплату за період з 01.01.2017 року по 04.01.2017 року з обмеженням граничного розміру протиправними, зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області зарахувати до стажу роботи судді календарні періоди проходження: строкової служби, а саме: з 28.05.1985 року по 20.05.1987 року дійсної строкової служби 1 рік 11 місяців 23 дні; з 01.08.1987 року по 22.06.1992 року курсант військово-юридичного факультету Військового інституту МО СРСР; статус військовослужбовця строкової служби 04 роки 10 місяців 22 дні; військової служби 06 місяців 06 днів - на офіцерських посадах не повязаних із судовою роботою, зобовязати відповідача провести з 16.09.2016 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум, та без обмеження його граничного розміру, та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 09.06.2016 року № 4-рп/2016) в розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру та вирішити питання судових витрат.

В судове засідання позивач та представник відповідача не зявилися, подали клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності.

В поданих суду запереченнях, представник відповідача вказував, що позов не визнає та заперечує в його задоволенні, посилаючись на п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року та після приведення в лютому 2017 року пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність до чинного законодавства, належне останньому щомісячне довічне грошове утримання обраховано у розмірі 86 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що обумовлено лише його стажем судді, який становить 23 роки 8 місяців 20 днів.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 25.05.2017 року ухвалено судовий розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам частини 6 статті 128 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 08.09.2016 року на підставі Постанови Верховної Ради України про звільнення суддів № 1515-VIII у звязку із поданням заяви про відставку ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області. У відповідності до наказу голови апеляційного суду Волинської області від 22.09.2016 року позивач звільнений з посади судді Апеляційного суду Волинської області.

20.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Луцького обєднаного УПФУ у Волинській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та з 16.09.2017 року йому призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та зарахувавши стаж судді згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Апеляційним судом Волинської області, що становить 31 рік 01 місяць 10 днів.

Відповідно до заяви позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання від 07.12.2016 року ЛО УПФ України Волинської області 10.01.2017 року проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у звязку зі зміною грошового утримання складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в результаті чого розмір щомісячного довічного грошового утримання зменшився до 86 відсотків, врахувавши стаж роботи на посаді судді, що становить 23 роки 08 місяців 20 днів.

01.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку, періоди проходження строкової служби та виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків.

Повідомленням ЛО УПФ України Волинської області позивачу відмовлено в зарахуванні до стажу судді періодів проходження строкової військової служби, дійсної військової служби, навчання на військово-юридичному факультеті Військового інституту та перерахунку щомісячного грошового утримання в розмірі 90 відсотків від грошового утримання судді (а.с. 14).

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Протягом дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року позивач набув достатнього для відставки стажу роботи судді.

Згідно з п.11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вищевказаним законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402 VІІ від 02.06.2016 року судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вищевказаним законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день її призначення (обрання).

Водночас, згідно діючих на день призначення (обрання) позивача, ст. 43 Закону України «Про статус суддів», Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року №584/95 р. та п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячно грошове утримання суддів» від 03.09.2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період, проходження строкової військової служби.

У ст.2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу зазначено, що військова служба є державною службою особливого характеру час проходження військової служби зараховується громадянам України до стажу роботи за спеціальністю.

Зазначену правову позицію щодо визначення стажу роботи судді також підтверджено Законом України №1798-VIII від 21.12.2016 року, у якому п. 34 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом 4 такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Загальний стаж роботи, що дає ОСОБА_1 як судді, право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 31 років 01 місяці 09 днів, який складається із роботи на посаді судді 23 роки 08 місяців 20 днів, календарний період проходження строкової військової служби 01 рік 11 місяців 23 дні, а також 05 років 04 місяці 28 днів військової служби, з них 04 роки 10 місяців 22 дні проходження строкової служби в якості курсанта Вищого військового закладу військово-юридичного факультету Військового інституту та 06 місяців 06 днів проходження військової служби на офіцерських посадах не повязаних із судовою роботою, що підтверджується копією трудової книжки та послужного списку офіцера.

Частиною 1 ст.126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене, незважаючи на те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») при визначенні права судді на відставку не передбачає зарахування стажу роботи на посаді слідчого і прокурора, період проходження служби у Збройних Силах, але враховуючи, що він, як суддя мав таке право ще до моменту набрання чинності цим Законом та був звільнений з посади судді у відставку із зазначенням стажу роботи на посаді судді 31 рік 01 місяць 09 днів.

Крім того, розрахунок стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, управлінню Пенсійного фонду надано апеляційним судом Волинської області.

Зазначений розрахунок є обов'язковим додатком до Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України і не підлягає правовій рецензії зі сторони відповідача.

Згідно наданих повноважень посадові особи відповідача мають право перевірити тільки достовірність зазначених даних підтверджуючими документами, що останні і зробили, не висловивши жодних зауважень чи застережень.

З огляду на викладене, загальний стаж роботи на посаді судді, який дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримань складає більш 23 років, що об'єктивно підтверджується наданими відповідачу документами.

Таким чином, нормативно правовими актами, які визначали та визначають стаж роботи з часу призначення його на посаду судді та на час звільнення є Закони України №2862-ХІІ від 15.12.1992 р. «Про статус суддів» (зі змінами та доповненнями) та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ від 07.07.2010р. (в редакціях від 07.10.2010р., від 12.02.2015р. та від 05.01.2011 року, Указ Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року №58495), а також рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3-рп/2013, маючи стаж роботи на посаді судді 31 рік 01 місяць 09 днів, які надають ОСОБА_1 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Окрім того, у ст.22 Конституції України зазначається, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, ст. 64 Конституцій України також передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, статті 22 та 64 Конституції України, норми яких є нормами прямої дії гарантують право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян встановлене законами України, які є такими, що не підлягають звуженню і обмеженню.

У розумінні ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав свобод, основні обов'язки громадянина.

Згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованій діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст. 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» від 25.03.2006 року в редакції від 04.04.2006 року, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоровя і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, повязаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи вищевикладене, і те, що позивач працював суддею в період дії спеціальних Законів України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, з наступними змінами, Постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005р. та «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 року, з наступними змінами, які давали йому право на відставку та довічне грошове утримання, з урахуванням стажу роботи суддею і відповідного віку, суд вважає, що він на підставі вказаних законів і п. 9 ст. 126 Конституції України набув право на відставку з призначенням щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на вищезазначених умовах.

Відповідно до ч. 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" № 192-VIII від 12.02.2015, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-8/2016 від 08.06.2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання повинен складати 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру, оскільки стаж роботи суддею позивача становить понад 25 років.

Зміни в законодавстві, які суттєво звужують соціальні права судді у відставці і суперечать Конституції України, а також нормам міжнародного права, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суд при розгляді конкретної справи застосовує Конституція України, як акт прямої дії, так як рішення суду повинно ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Отже, вимога позивача щодо проведення перерахунку щомісячного грошового утримання за період з 01.01.2017 року по 04.01.2017 року без обмежень граничного розміру, який встановлювався Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774 також підлягає до задоволення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити діїзадовольнити.

Визнати дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2017 року розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та виплату за період з 01.01.2017 року по 04.01.2017 року з обмеженням граничного розміру протиправними.

Зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді календарні періоди проходження: строкової служби, а саме: з 28.05.1985 року по 20.05.1987 року дійсної строкової служби 1 рік 11 місяців 23 дні; з 01.08.1987 року по 22.06.1992 року курсант військово-юридичного факультету Військового інституту МО СРСР; статус військовослужбовця строкової служби 04 роки 10 місяців 22 дні; військової служби 06 місяців 06 днів - на офіцерських посадах не повязаних із судовою роботою.

Зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести ОСОБА_1 з 16.09.2016 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум, та без обмеження його граничного розміру, та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 09.06.2016 року № 4-рп/2016) в розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького обєднаного управління пенсійного Фонду України Волинської області на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_2