Справа № 826/1325/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2017 року № 826/1325/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі колегії: головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Федорчука А.Б. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Київської міської митниці ДФС України про визнання незаконними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, позивач) з позовом до Державної фіскальної служби України (далі також - ДФС України, відповідач-1) та Київської міської митниці ДФС України (далі також - відповідач-2), в якому позивач просив:

1. Визнати незаконним та скасувати наказ ДФС України від 26 серпня 2015 року №640 «Про внесення Змін до наказу ДФС від 12 вересня 2014 року № 129» в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України;

2. Визнати незаконним та скасувати наказ Київської міської митниці ДФС України від 01 вересня 2015 року № 356, яким з 01 вересня 2015 року було введено в дію перелік змін № 6 до структури та перелік № 4 змін до штатного розпису на 2015 рік Київської міської митниці ДФС України зі штатом у кількості 747 штатних одиниць, із фондом заробітної плати на місяць за посадовими окладами 974 957, 00 грн., в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України;

3. Визнати незаконним та скасувати наказ ДФС України від 06 жовтня 2015 року № 752 «Про внесення змін до наказу ДФС України від 12 вересня 2014 року № 129» в частині затвердження змін до Кількості перших заступників, заступників начальників митниць ДФС, згідно яких лише в Київській міській митниці ДФС України (не змінюючи загальну кількість заступників) штатна одиниця першого заступника начальника була виведена та зарахована до загальної кількості заступників начальника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2017 року в даній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність оскаржуваних рішень відповідачів з огляду на те, що вони суперечать вимогам статті 119 Кодексу законів про працю України, оскільки на час їх прийняття позивач перебував на військовій службі, а тому його посада не могла бути виведена зі штату Київської міської митниці ДФС України.

Під час розгляду справи в судовому засіданні позивач підтримав заявлені в позовній заяві вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

В наданих суду запереченнях представники відповідачів вказали, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені в таких запереченнях проти адміністративного позову.

У судове засідання представник відповідача-2 не з'явився.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

Наказом Державної фіскальної служби України № 145-0 від 20 січня 2015 року позивача було призначено в порядку переведення на посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України.

13 липня 2015 року наказом Начальника Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 380-ос ОСОБА_1 було призвано на військову службу та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - снайпера відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Одеса-2».

30 липня 2015 року наказом ДФС України № 2161-0 ОСОБА_1 увільнили від виконання обов'язків першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України на період проходження військової служби та збережено посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України та середній заробіток до дня фактичної демобілізації.

06 січня 2016 року ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника бойових дій.

Наказом Командира 1 загону морської охорони капітана 1 рангу Самарського Д.Л. від 13 жовтня 2016 року № 321-ос ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у зв'язку з демобілізацією.

Наказом ДФС України № 3451-о від 20 жовтня 2016 року позивача було допущено до виконання обов'язків першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України. З вказаним наказом позивач був ознайомлений 14 листопада 2016 року.

Як зазначає позивач, у зв'язку з тривалим фактичним недопущенням його до виконання таких обов'язків, він був змушений звернутись з відповідними скаргами до Національного агентства України з питань державної служби.

Так, листом від 23 грудня 2016 року № 10053/20-16 Національним агентством України з питань державної служби позивача було повідомлено про те, що керівництвом ДФС України та Київської міської митниці ДФС України вжито достатніх та вичерпних заходів для допуску позивача до виконання обов'язків за посадою першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України.

Разом з тим, вказаний лист також містив інформацію про прийняття відповідачами рішень, на підставі яких посада першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України була скасована.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ДФС України № 129 від 12 вересня 2014 року було, в тому числі, у Київській митниці ДФС України визначено кількість посад перших заступників на рівні 1 одиниці та заступників начальника на рівні 3 одиниць.

Водночас, оскаржуваним наказом ДФС України № 640 від 26 серпня 2015 року були затверджені зміни до Кількості перших заступників, заступників начальників митниць ДФС, визначених наказом ДФС України № 129 від 12 вересня 2014 року, згідно з якими, зокрема, штатну посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України було виведено зі штату такого органу та збільшено на 1 одиницю кількість заступників начальника Київської міської митниці ДФС України.

Відповідно до вказаних змін, посада першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України в структурі такого органу передбачена не була, а кількість посад заступників начальника була збільшена до 4 одиниць.

На виконання наказу ДФС України від 26 серпня 2015 року № 640, також оскаржуваним наказом начальника Київської міської митниці ДФС від 01 вересня 2015 року № 356 з 01 вересня 2015 року було введено в дію перелік змін № 6 до структури та перелік № 4 змін до штатного розпису на 2015 рік Київської міської митниці ДФС зі штатом у кількості 747 штатних одиниць, із фондом заробітної плати на місяць за посадовими окладами 974 957, 00 грн.

Згідно вказаного наказу та переліку змін № 6, зі структури Київської міської митниці ДФС України було виведено структурний підрозділ «Керівництво» у кількості 5 одиниць штатної численності (начальник - 1, перший заступник начальника - 1, заступник начальника - 3; всього по Митниці - 747 штатних одиниць) та введено до структури Київської міської митниці ДФС структурний підрозділ «Керівництво» у кількості 5 одиниць штатної численності (начальник - 1, заступник начальника - 4; всього по Митниці - 747 штатних одиниць). Тобто фактично зі штату відповідача-2 була виведена посада першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України та збільшена на 1 одиницю кількість посад заступника начальника. При цьому кількість загальних штатних одиниць відповідача-2 залишилась незмінною.

У подальшому, також оскаржуваним наказом ДФС України від 06 жовтня 2015 року № 752 було затверджено зміни до Кількості перших заступників, заступників начальників митниць ДФС, затвердженої наказом ДФС України № 129 від 12 вересня 2014 року, згідно яких було збільшено кількість заступників начальника Київської міської митниці ДФС України до 5 одиниць. Вказаний наказ також не передбачав існування у штаті відповідача-2 посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України. Інших змін наказ від 06 жовтня 2015 року № 752 не визначав.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з приписами статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Так, відповідно до вимог статті 119 Кодексу законів про працю України, на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Виходячи з системного аналізу наведених правових положень вбачається, що на час виконання особою свого обов'язку щодо проходження військової служби за нею гарантовано зберігається, в тому числі, місце роботи і посада. Вказана закріплена на законодавчому рівні гарантія є обов'язком держави по забезпеченню рівного та повного здійснення громадянами права на працю.

Водночас, як встановлено судом, шляхом прийняття відповідачами оскаржуваних наказів від 26 серпня 2015 року № 640, від 01 вересня 2015 року № 356 та від 06 жовтня 2015 року № 752, відповідачами, під час виконання ОСОБА_1 свого громадянського обов'язку по проходженню військової служби, фактично було позбавлено його місця роботи та посади шляхом її виведення зі штату Київської міської митниці ДФС України, що є прямим порушенням статті 119 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Разом з тим, виходячи з наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення відповідачів були прийняті з порушенням вказаних законодавчих вимог, а тому обґрунтованими є позовні вимоги ОСОБА_1 про їх скасування.

Стосовно доводів відповідачів, з посиланням на накази ДФС України від 05 листопада 2015 року № 865 та від 25 лютого 2016 року № 182, про те, що відбулось скорочення штату Київської міської митниці ДФС України на 92 одиниці, тобто мали місце зміни істотних умов державної служби, у зв'язку з чим позивачу 14 листопада 2016 року було запропоновано ознайомитись з попередженням про наступне вивільнення з займаної посади із одночасним запропонуванням вакантної посади начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Київської міської митниці ДФС України, що на думку відповідачів свідчить про правомірність оскаржуваних рішень, суд зазначає наступне.

По-перше, відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про державну службу», підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов'язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Водночас, оскаржувані позивачем рішення відповідачів не фіксують зміну істотних умов державної служби, оскільки не включають в себе жодну з наведених вище умов, в тому числі умову реорганізації державного органу, оскільки ними було лише виведено зі штату відповідача-2 посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України, тоді як реорганізацією є злиття, приєднання, поділу або ж перетворення державного органу, чого в даному випадку не мало місця.

Відповідно, оскаржувані рішення не є підставою для застосування до позивача вимог статей 43 та 87 Закону України «Про державну службу».

По-друге, зазначені відповідачами накази ДФС України від 05 листопада 2015 року № 865 та від 25 лютого 2016 року № 182 були прийняті після оскаржуваних наказів від 26 серпня 2015 року № 640, від 01 вересня 2015 року № 356 та від 06 жовтня 2015 року №752, а тому жодним чином не можуть вказувати на їх правомірність або протиправність, у зв'язку з чим, та з огляду на наведене вище, суд не бере до уваги вказані доводи відповідачів.

Окремо суд звертає увагу на те, що оскільки оскаржуваним наказом ДФС України від 06 жовтня 2015 року № 752 були затверджені зміни до Кількості перших заступників, заступників начальників митниць ДФС, затвердженої наказом ДФС України від 12 вересня 2014 року № 126, виключно шляхом збільшення кількості заступників начальника Київської міської митниці ДФС України до 5 одиниць з зазначенням кількості посад першого заступника начальника на рівні 0 одиниць, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо такого наказу підлягають задоволенню шляхом його скасування в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України.

Щодо строків звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Як зазначають відповідачі, позивач дізнався про оскаржувані рішення ще 14 листопада 2016 року під час того, як йому було запропоновано ознайомитись з попередженням про наступне вивільнення з займаної посади у зв'язку із змінами істотних умов державної служби. Оскільки позивач відмовився підписувати попередження про наступне вивільнення, відповідачем-2 було складено відповідний акт від 14 листопада 2016 року.

Разом з тим, з аналізу такого акту про відмову від підписання попередження про наступне вивільнення від 14 листопада 2016 року не вбачається факту доведення до відома позивача оскаржуваних рішень. Крім того, матеріалами справи не підтверджено обставин обізнаності позивача про існування такого акту від 14 листопада 2016 року.

Крім того, заява позивача від 14 листопада 2016 року, складена на ім'я в.о. начальника Київської міської митниці ДФС України Тупальського С.В., також не підтверджує обізнаність позивача з оскаржуваними рішеннями, як про це зазначають позивачі.

Відповідно до ч. 3 статті 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Виходячи з наведеного положення в контексті обставин справи вбачається, що строк звернення до суду з даним адміністративним позовом має обраховуватись з моменту, коли позивач дізнався про оскаржувані ним рішення.

У відповідності до наведеного, матеріалами справи підтверджується, що позивач достовірно був повідомлений про прийняття оскаржуваних рішень лише зі змісту листа від 23 грудня 2016 року № 10053/20-16 Національного агентства України з питань державної служби, який був направлений на його адресу 01 січня 2017 року.

А оскільки з даним адміністративним позовом до суду позивач звернувся 20 січня 2017 року, колегія суддів вважає, що ним був дотриманий визначений статтею 99 КАС України строк звернення до суду. Відповідно, необґрунтованими є протилежні доводи відповідачів.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, суд присуджує на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 920, 00 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України та Київської міської митниці ДФС України про визнання незаконними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати накази Державної фіскальної служби України від 26 серпня 2015 року № 640 «Про внесення Змін до наказу ДФС від 12 вересня 2014 року № 129» та від 06 жовтня 2015 року № 752 «Про внесення змін до наказу ДФС України від 12 вересня 2014 року № 129» в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України.

Визнати незаконним та скасувати наказ Київської міської митниці ДФС України від 01 вересня 2015 року № 356 в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України;

Присудити в рівних частинах за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України та Київської міської митниці ДФС України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 920, 00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень)

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

А.Б. Федорчук