Справа № 815/1243/17
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1243/17
УХВАЛА

29 травня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Потоцької Н.В.

за участю секретаря Лопатюк Ю.А.

сторін

представників позивача ОСОБА_1

представника відповідача не зявився

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника третьої особи про закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в якому позивач просить:

- визнати дії приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 щодо присвоєння реєстраційного номера №000 обєкта нерухомого майна, а саме: квартири № 268 по вул. Микільсько - Слобідській, 1-А у м. Києві та внесення відомостей про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 16479610 протиправними;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31473711 від 20.09.2016 р. державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності 16479610 про державну реєстрацію права власності.

Представник третьої особи подав заяву про закриття провадження по справі, оскільки предметом розгляду є цивільно - правові відносини, що регулюють право власності на нерухоме майно. Вказана позиція висловлена ВСУ у Постанові від 14.06.2016 р.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином та завчасно, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши клопотання, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі.

ОСОБА_3 вказує, що реєстрація на квартиру №268, яка розташована по вул.Микільсько - Слобідська 1-А в м. Києві повинна бути поновлена за нею, т. я. вона набула право власності на квартиру на підставі договору купівлі - продажу квартири від 29.07.2013 року, укладеного між ОСОБА_5, та ОСОБА_6, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №922.

Крім того, ОСОБА_3 вказує, що квартира в подальшому була поділена на дві квартири, та розділ Єдиного Державного реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно квартири №268, яка розташована по вул.Микільсько-Слобідська 1-А в м.Києві загальною площею 393,8 кв.м. закритий з відкриттям нових розділів на 2 нових обєкти нерухомого майна.

Як вбачається з Витягів з Єдиного Державного реєстру прав власності на нерухоме майно це квартири №№ 268, та 268а по вул. Микільсько - Слобідська 1-А в м. Києві, які належать ОСОБА_8 та номери записів на ці обєкти 16821630 і 16821473 відповідно, а не 16479610.

Аналіз зазначених фактичних обставин дає підстави вважати, що оспорюваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини повязані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, суд приходить до висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14.06.2016 у справі № 21-41а16 "Про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання протиправними дій, скасування запису".

Відповідно до абзацу 2 частини 1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, беручи до уваги правову позицію Верховного Суду України, даний спір не носить характеру публічно-правового та, як наслідок, не належить до юрисдикції адміністративних судів та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, заявлена вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31473711 від 20.09.2016 р. державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності 16479610 про державну реєстрацію права власності, суд дійшов висновку, що така вимога (спір) не є публічно-правовою, а випливає з відносин щодо права власності.

Вказана позиція висловлена також Верховним судом україни у Постанові від 11.04.2017 р. по справі № 21-3632а16 (спільне засідання Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України). Позиція ВСУ знаходить відображення і у рішенні ВАСУ, зокрема, Ухвала ВАСУ від 12.04.2017 р. по справі № К/800/33014/16.

Крім того, суд зауважує, що у відповідності до вимог статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі Беллет проти Франции (Bellet v. France),суд з прав людини зазначив, що ст. 6 пар. 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У даному випадку позивач знаходиться з відповідачем у певних спірних правовідносинах, вважає, що діями відповідача порушуються його права і, відповідно, позивач має право на захист своїх прав саме на цій стадії розвитку вказаних правовідносин, але за правилами цивільного судочинства.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі з урахуванням вищевикладених обставин та норм чинного законодавства України.

При цьому, у відповідності до вимог ч.2 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України слід роз'яснити позивачеві, що розгляд вказаних вимог віднесено до юрисдикції цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 8, 11, 128, п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст.160 -165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника третьої особи задовольнити.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_9 про визнання дій протиправними та скасування рішення - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Потоцька Н. В.

.