Справа № 461/2314/15-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2017 р. м. Київ К/800/43087/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В,

Горбатюка С.А.,

секретар судового засідання: Бугаєнко Н.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської обласної державної адміністрації в особі Комісії з встановлення пенсій за особливі заслуг перед Україною, Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року ОСОБА_3 (надалі також - позивач) звернувся до суду із позовом до Львівської обласної державної адміністрації в особі Комісії з встановлення пенсій за особливі заслуг перед Україною (надалі - відповідач, Комісія), в якому просив:

визнати незаконним рішення Комісії, оформлене протоколом № 17 від 25 листопада 2014 року, яким позивачу відмовлено у встановленні пенсії за особливі заслуги перед Україною;

зобов'язати відповідача прийняти рішення про встановлення ОСОБА_3 пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Дане рішення оскаржено до суду апеляційної інстанції.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції до апеляційної скарги Комісії приєдналось Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року рішення першої інстанції скасовано, прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив рішення апеляційної інстанції скасувати, залишивши в силі постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2015 року.

Відповідачем та Управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надіслані заперечення на касаційну скаргу, в яких вони просили скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 відзначений дипломом Лауреата премії Ради Міністрів СРСР від 13 квітня 1989 року № 07768 та одержує державну пенсію за віком, призначену Управлінням Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова.

Позивач звернувся до Управління із відповідним клопотанням щодо передання його документів на розгляд Комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною, однак йому було відмовлено.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 26 березня 2014 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року у справі № 461/11220/13а визнано незаконними дії Управління ПФУ у Галицькому районі м. Львова щодо відмови у передачі документів позивача на розгляд Комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною.

24 жовтня 2014 року головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради подано до Комісії клопотання про встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною ОСОБА_3

Однак, рішенням Комісії, що відображено у витягу із протоколу №17 від 25 листопада 2014 року, відмовлено позивачу у встановлені пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Не погоджуючись із даним рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що позивач має право на пенсію за особливі заслуги перед Україною.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення вказав, що ОСОБА_3 нагороджений дипломом Лауреата премії Ради Міністрів СРСР, яка не відноситься до державних премій, а тому позивач не має права на таку пенсію.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Встановлення громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров'я, фізичної культури і спорту тощо, пенсій за особливі заслуги перед Україною передбачає Закон України від 1 червня 2000 року № 1767-III «Про пенсії за особливі заслуги перед Україно» (надалі - Закон № 1767-III в редакції від 2 вересня 2014 року, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 1767-III передбачено, що пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України, які відзначені почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР "заслужений", почесним званням України "Мати-героїня", державними преміями України, колишніх Союзу РСР та Української РСР, нагородженим одним із орденів України або колишнього Союзу РСР, Почесною грамотою Президії Верховної Ради Української РСР або Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР, а також особам, яким до 1 січня 1992 року було встановлено персональні пенсії союзного чи республіканського значення.

Отже, особи, які відзначені державними преміями колишніх Союзу РСР та Української РСР, мають право на пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи постановою Ради Міністрів СРСР від 13 квітня 1989 року ОСОБА_3 отримав премію Ради Міністрів СРСР № 07768. Дана премія заснована постановами ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 28 травня 1969 року № 390; від 26 серпня 1976 року № 307; від 15 березня 1997 року № 211; від 18 жовтня 1979 року № 950.

Враховуючи, що премія Ради Міністрів СРСР заснована рішеннями постанов вищих органів державної влади в СРСР, тому вона має статус державної і регулюється Законом № 1767-III.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного рішення Комісії, яким позивачу відмовлено у встановленні пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Таким чином, суд апеляційної інстанції помилково скасував постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2015 року, зазначивши про відсутність у позивача права на пенсію за особливі заслуги перед Україною.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 221, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року скасувати.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: