Справа № 802/742/17-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 травня 2017 р. Справа № 802/742/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області

про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області Вінницької області (далі Тростянецька РДА, відповідач), в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання чіткої відповіді на запитувану інформацію відповідно до звернень, інформаційних запитів та адвокатських запитів від 07.10.2016, 17.11.2016, 13.03.2017, 05.04.2017, 14.04.2017; зобов'язати Тростянецьку РДА надати чітку інформацію щодо того, чи у період з 31.08.2016 по 30.09.2016 зверталась громадськість зі скаргами щодо отримання ФОП ОСОБА_1 дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, в разі наявності відповідних звернень, зазначити їх вхідний номер та дату надходження з наданням копій звернень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він пять разів звертався до відповідача із зверненнями, інформаційними запитами та адвокатських запитами від 07.10.2016, 17.11.2016, 13.03.2017, 05.04.2017, 14.04.2017, в яких просив надати відомості щодо того, чи були в період з 31.08.2016 по 30.09.2016 звернення громадськості щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел для ФОП ОСОБА_1

Однак, як повідомляє позивач, відповідач не надав запитувану інформацію, натомість надав формальну відповідь, зміст якої не стосувався запитуваної інформації.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяв, просив задовольнити адміністративний позов повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні визнали позовні вимоги в частині протиправності дій відповідача щодо ненадання чіткої відповіді на запитувану позивачем інформацію відповідно до звернень, інформаційних запитів та адвокатських запитів від 07.10.2016, 17.11.2016, 13.03.2017, 05.04.2017, 14.04.2017. Щодо іншої частини позовних вимог заперечували, зазначивши, що зміст заяв та звернень, які просить надати позивач, містить персональні дані громадян, їх розголошення суперечить чинному законодавству, порушує права заявників та загрожує їх законним інтересам.

Надаючи оцінку діям відповідача щодо розгляду заяви позивача про надання інформації від 07.10.2016, суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян", який забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, обєднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки (ч. 3 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян").

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (ч. 4 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян").

Отже, чинним законодавством закріплений прямий обов'язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян надати належну обґрунтовану відповідь на звернення громадян.

Обов'язку надання відповіді кореспондує право громадянина одержати письмову відповідь за результати розгляду заяви чи скарги. Таке право закріплене ст. 18 Закону України "Про звернення громадян". Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

При цьому, ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що пш9гргрПовідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Встановлено, що 07.10.2016 позивач звернувся до Тростянецької РДА із заявою № 2, в якій просив надати відомості щодо того, чи були в період з 31.08.2016 по 30.09.2016 звернення громадськості щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел для ФОП ОСОБА_1 та просив у разі наявності таких звернень повідомити вхідний номер та дату їх надходження.

Заява отримана Тростянецькою РДА 07.10.2016, що підтверджується відміткою на примірнику заяви від 07.10.2016, та розглянута у строк, визначений ст. 20 Закону України "Про звернення громадян". Однак, на дане звернення позивач чіткої відповіді не отримав, натомість 19.10.2016 одержав відповідь, яка абсолютно не стосувалась запитуваного ним періоду та запитуваної інформації.

Таким чином, відповідач не виконав обовязку щодо надання належно обґрунтованої відповіді на звернення ФОП ОСОБА_1 07.10.2016 № 2.

Надаючи оцінку діям відповідача щодо розгляду запитів на інформацію позивача від 17.11.2016 та 13.03.2017, суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною ж 1 статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (Закон №2939-VI) визначено поняття публічної інформації як відображеної та задокументованої будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформації, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно із ст. 12 Закону №2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 13 Закону №2939-VI визначено, що до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією). На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Таким чином, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо не суб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Частиною 4 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Порядок оформлення запитів на інформацію визначено ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Так, відповідно до ч.1 ст.19 вказаного Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч.1 ст.19 вказаного Закону).

Строк розгляду запитів на інформацію врегульований ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", згідно з частиною першою якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч.4 ст.20 вказаного Закону, у разі, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Встановлено, що 17.11.2016 ФОП ОСОБА_4 у формі інформаційного запиту звернувся до відповідача про надання відповідної інформації щодо того, чи були в період з 31.08.2016 по 30.09.2016 звернення громадськості щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел для ФОП ОСОБА_1 та просив у разі наявності таких звернень повідомити вхідний номер та дату їх надходження та надати копії самих звернень.

Проте, позивач також не одержав чіткої відповіді на даний інформаційний запит. Натомість, 22.11.2016 одержав відповідь, яка абсолютно не стосувалась запитуваного ним періоду та запитуваної інформації.

13.03.2017 ФОП ОСОБА_1 втретє звернувся до Тростянецької РДА, надіславши відповідний інформаційний запит із аналогічним текстом. Однак на такий інформаційний запит позивач не одержав відповіді.

Таким чином, аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, та встановлені обставини, суд приходить висновку, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, що виразилась у ненаданні повної відповіді на інформаційні запити ФОП ОСОБА_1 від 17.11.2016 та від 13.03.2017.

Надаючи оцінку діям відповідача щодо розгляду адвокатських запитів від 05.04.2017 та від 14.04.2017, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

В пункті 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" закріплено право адвоката під час здійснення адвокатської діяльності вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Згідно із визначенням, наведеним у статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз'яснень положень законодавства.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Встановлено, що 05.04.2017 адвокат ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_1, звернувся до відповідача з адвокатським запитом про надання інформації про те, чи мали місце в період 31.08.2016 по 30.09.2016 звернення громадськості щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел для ФОП ОСОБА_1 Крім того, просив у разі наявності відповідних звернень повідомити вхідний номер, дату їх надходження та надати копії таких звернень.

До адвокатського запиту були додані належним чином завірені копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордера на надання правової допомоги.

Однак, і на адвокатський запит відповідач не надав запитувану інформацію, натомість, знову ж таки, надав формальну відповідь від 13.04.2017, зміст якої не стосувався запитуваної інформації.

14.04.2017 адвокат ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_1, повторно звернувся до відповідача з аналогічним адвокатським запитом про надання відповідної інформації.

До зазначеного адвокатського запиту також були додані належним чином завірені копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордера на надання правової допомоги.

У відповіді від 25.04.2017 на вказаний адвокатський запит Тростянецька РДА зазначила, що не може надати копії заяв та звернень громадян, оскільки їх зміст містить персональні дані громадян, їх розголошення суперечить Законам України "Про захист персональних даних", "Про інформацію", "Про звернення громадян", порушує права заявників та загрожує їх законним інтересам.

Щодо ненадання позивачу інформації на запити з підстав того, що запитувана інформація містить інформацію щодо інших осіб (конфіденційну інформацію), то суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 20, 21 Закону "Про інформацію" за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Статтею 6 Закону №2939-VI визначено, яка саме публічна інформація належить до інформації з обмеженим доступом, зокрема, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація, таємна інформація та службова інформація

Відповідно до частини 1 ст. 11 Закону України "Про інформацію" та абзацу 9 ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних" інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

За приписами ч. 2 ст. 11 Закону України "Про інформацію" не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Таким чином, персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Персональні дані можна поділити на такі категорії:

дані загального характеру (прізвище, імя та по батькові, дата і місце народження, громадянство, місце проживання, особисті відомості (вік, стать, сімейний стан тощо), склад сімї, освіта, професія, фінансова інформація, електронні ідентифікаційні дані, запис зображень (фото, відео) тощо);

вразливі (чутливі) персональні дані (расове або етнічне походження, політичні, релігійні або світоглядні переконання, членство в політичних партіях та професійних спілках, а також дані, що стосуються здоровя чи статевого життя).

Джерелами документованої інформації про особу є видані на її імя документи, підписані нею документи, а також відомості про особу зібрані державними органами влади та органами місцевого самоврядування в межах своїх повноважень.

Надані представниками відповідача копії звернень та заяв громадян жителів вул. Конституції с. Северинівки Тростянецького району Вінницької області містять лише прізвища, ініціали та підписи, із зазначених відомостей не можна конкретно ідентифікувати особу, а тому такі відомості не є персональними даними в розумінні Законів України "Про інформацію" та "Про захист персональних даних".

Відтак, суд не погоджується з доводами представників Тростянецької РДА про те, що запитувана стороною позивача інформація містить конфіденційну інформацію.

З огляду на викладене суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо ненадання чіткої відповіді на запитувану позивачем інформацію відповідно до звернень, інформаційних запитів та адвокатських запитів від 07.10.2016, 17.11.2016, 13.03.2017, 05.04.2017, 14.04.2017.

Надаючи оцінку визнанню відповідачем адміністративного позову в цій частині, суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково, подати заперечення проти адміністративного позову.

З аналізу частини 2 статті 51 КАС України випливає, що позиція відповідача щодо позовних вимог може бути виражена двома способами: або визнання адміністративного позову (повністю чи частково) або заперечення проти адміністративного позову.

Частиною 3 статті 136 КАС України передбачено, що судове рішення у зв'язку з визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими статтею 112 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 112 КАС України відповідач може визнати адміністративний позов повністю або частково. Згідно з частиною 4 цієї статті суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем протиправності своїх дій щодо ненадання чіткої відповіді на запитувану позивачем інформацію відповідно до звернень, інформаційних запитів та адвокатських запитів від 07.10.2016, 17.11.2016, 13.03.2017, 05.04.2017, 14.04.2017 не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відтак, суд приймає визнання відповідачем адміністративного позову в частині позовних вимог як таке, що не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Враховуючи визнання відповідачем адміністративного позову, суд ухвалює рішення за правилами, що встановлені ч. 3 ст. 112 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 КАС України в разі часткового визнання адміністративного позову відповідачем і прийняття його судом може бути прийнята постанова суду про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог відповідно до статті 164 цього Кодексу. Водночас, цією ж частиною статті 112 КАС України встановлено, що в разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Таким чином, у разі визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом, суд позбавлений процесуальної можливості прийняте інше рішення, ніж постанову про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог.

Враховуючи визнання позову відповідачем в частині позовних вимог, а також те, що таке визнання не порушує нічиї права, свободи або інтереси, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині протиправності дій відповідача щодо ненадання чіткої відповіді на запитувану позивачем інформацію відповідно до звернень, інформаційних запитів та адвокатських запитів від 07.10.2016, 17.11.2016, 13.03.2017, 05.04.2017, 14.04.2017.

Визначаючись щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати інформацію щодо того, чи у період з 31.08.2016 по 30.09.2016 зверталась громадськість зі скаргами щодо отримання ФОП ОСОБА_1 дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, в разі наявності відповідних звернень, зазначити їх вхідний номер та дату надходження з наданням копій звернень, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства згідно з положеннями частини 1 статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

На підставі викладеного, враховуючи протиправність дій відповідача щодо ненадання чіткої відповіді на запитувану позивачем інформацію відповідно до звернень, інформаційних запитів та адвокатських запитів від 07.10.2016, 17.11.2016, 13.03.2017, 05.04.2017, 14.04.2017, з метою досягнення мети правосуддя - забезпечення ефективного поновлення порушеного права позивача, - суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача надати позивачу інформацію щодо того, чи у період з 31.08.2016 по 30.09.2016 зверталась громадськість зі скаргами щодо отримання ФОП ОСОБА_1 дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, в разі наявності відповідних звернень, зазначити їх вхідний номер та дату надходження з наданням копій звернень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані ними докази, суд дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області щодо ненадання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 чіткої відповіді на запитувану ним інформацію відповідно до звернень, інформаційних запитів та адвокатських запитів від 07.10.2016, 17.11.2016, 13.03.2017, 05.04.2017, 14.04.2017.

Зобов'язати Тростянецьку районну державну адміністрацію Вінницької області надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 інформацію щодо того, чи у період з 31.08.2016 по 30.09.2016 зверталась громадськість зі скаргами щодо отримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, в разі наявності відповідних звернень, зазначити їх вхідний номер та дату надходження з наданням копій звернень.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович