Справа № 2а/0270/5566/12
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/0270/5566/12

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

25 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача - Шевченко В.В., представник на підставі довіреності

представника відповідача -Охрімовський Я.В., представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Колумбіні" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю "Колумбіні" звернулось до суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.03.2017 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції №3 від 19.11.2012 року про накладення адміністративного арешту майна - бензину автомобільного марки А- 95 в кількості 3673 л. - на АЗС №29 ТОВ "Колумбіні", в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, в період з 05.11.2012 року по 19.11.2012 року посадовими особами Вінницької ОДПІ проведено фактичну перевірку господарської одиниці АЗС №29, що розташована за адресою: с. Якушинці, Вінницький район, Вінницька область, а/д Львів-Кіровоград-Знам'янка, км 354+300, суб'єкта господарської діяльності ТОВ "Колумбіні" (), за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 19.11.2012 року.

В ході перевірки податковим органом на підставі п. 20.1.5 ст. 20 ПК України проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей та коштів на АЗС, в тому числі здійснено зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (нафтопродуктів) і готівки.

За наслідками інвентаризації оформлено акт від 06.11.2012 року, згідно з яким проведеною інвентаризацією товарно-матеріальних цінностей встановлено наступні залишки нафтопродуктів за цінами реалізації:

- бензин автомобільний А-95 ДСТУ 4063-2001 - 6912,0 л. по ціні 10,90 грн.;

- бензин автомобільний А-92 ДСТУ 4063-2001 - 15810,0 л по ціні 10,60 грн.;

- бензин автомобільний А-95 (Євро) ДСТУ 4839-2007 - 7953,0 л. по ціні 11,10 грн.;

- паливо дизельне підвищеної якості (ДП Євро) ДСТУ 4840-2007 - 15687,0 л по ціні 9,80 грн.

При цьому позивачем до перевірки надавалися документи на вказані нафтопродукти, зокрема журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС №29 ТОВ "Колумбіні", журнал реєстрації паспортів якості, товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 7768 від 03.11.2012 року, сертифікат відповідності та паспорт №379 на бензин автомобільний А-92, виданий ПАТ "Укртатнафта", сертифікат відповідності та паспорт №368 на бензин автомобільний А-95, виданий ПАТ "Укртатнафта", сертифікат відповідності та паспорт №182 на паливо дизельне підвищеної якості (ДП Євро), виданий ПАТ "Укртатнафта", сертифікат відповідності та паспорт №2/36Г60ДС/1012 на бензин автомобільний А-95 (Євро), виданий ТОВ "Інспекторат Україна", паспорт № 368 на бензин автомобільний А-95, паспорт № 379 на бензин автомобільний А-92, виданий ПАТ "Укртатнафта", паспорт №182 на паливо дизельне підвищеної якості (ДП Євро), виданий ПАТ "Укртатнафта", паспорт №2/3 6160ДС/1012 на бензин автомобільний А-95 (Євро), виданий ТОВ "Інспекторат Україна".

Однак, як стверджував податковий орган, вищезазначені паспорти на бензин автомобільний та дизельне паливо не відповідають вимогам Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказами Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155.

Відтак, на підставі ст. 84 ПК України начальником Вінницької ОДПІ Дерев'янко О.В. прийнято рішення № 45895/22 від 06.11.2012 року про проведення експертизи таких нафтопродуктів.

Згідно з листом Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України від 15.11.2012 року № 19/1-123/8413 надані на дослідження проби паливно-мастильних матеріалів не відповідають ДСТУ 4063-2001 "Бензини автомобільні. Технічні умови", а саме "проба № 1 ТОВ "Колумбіні", А-95, резервуар (ПРК-01-03) за показниками - "концентрація фактичних смол", "сумарний вміст ароматичних вуглеводнів"".

Крім того, в акті фактичної перевірки від 19.11.2012 року податковий орган зазначає, що в залишку знаходяться нафтопродукти, які не відповідають прихідним документам ТОВ "Колумбіні".

Отже, на думку податкового органу, на момент перевірки власника відповідних товарно-матеріальних цінностей не встановлено, а підтверджуючих документів до перевірки не надано.

Враховуючи наведене Вінницькою ОДПІ, з посиланням на норми, передбачені п. 94.7 ст. 94 ПК України, здійснено тимчасове затримання і вилучення нафтопродуктів, про що складено протокол №2 від 19.11.2012 року.

В подальшому на підставі відомостей, що містяться у протоколі про тимчасове затримання майна від 19.11.2012 року, в.о. начальника Вінницької ОДПІ Дерев'янком О.В. прийнято рішення про накладення адміністративного арешту майна, власник якого не встановлений і яке знаходиться за адресою: с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області, по вул. автошлях Львів-Кіровоград-Знам'янка км 354+300 (ліворуч), на загальну суму 29384,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції зазначив, що прийняте 19.11.2012 року відповідачем рішення №3 про накладення адміністративного арешту майна позивача є протиправним та таким, що прийняте з порушенням вимог ст.94. ПК України, оскільки податковим органом не доведено обґрунтованість необхідності застосування арешту шляхом тимчасового затриманні майна, у зв'язку із неможливістю встановлення його власника.

В задоволенні решти позовних вимог суд першої інстанції відмовив тому, що адміністративний арешт майна позивача припинено відповідно до вимог п.п. 94.19.1 п. 94.19 ст. 94 ПК України, а також Вінницькою ОДПІ 03.10.2014 року прийнято рішення №22524/25-10 про звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Колумбіні", накладеного рішенням від 19.11.2012 року №3.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступні обставини.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до п. 94.7 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути також застосований до товарів, які виготовляються, зберігаються, переміщуються або реалізуються з порушенням правил, визначених митним законодавством України чи законодавством з питань оподаткування акцизним податком, та товарів, у тому числі валютних цінностей, які продаються з порушенням порядку, визначеного законодавством, якщо їх власника не встановлено.

У цьому випадку службові (посадові) особи контролюючих органів або інших правоохоронних органів відповідно до їх повноважень тимчасово затримують таке майно із складенням протоколу, який повинен містити відомості про причини такого затримання з посиланням на порушення конкретної законодавчої норми; опис майна, його родових ознак і кількості; відомості про особу (особи), в якої було вилучено такі товари (за їх наявності); перелік прав та обов'язків таких осіб, що виникають у зв'язку з таким вилученням. Форма зазначеного протоколу затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідач наклав арешт на майно позивача із застосуванням особливостей, передбачених при тимчасовому затриманні майна.

Особливості застосування арешту при тимчасовому затриманні майна визначені розділом ІV Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07.11.2011 року № 1398 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

З наведених норм законодавства вбачається, що для застосування арешту при тимчасовому затриманні майна обов'язково повинні одночасно існувати три обставини, а саме: продаж товарів з порушенням порядку, визначеного законодавством; невстановлення власника такого товару; винятковість способу забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

У протоколі про тимчасове затримання майна №2 від 19.11.2012 року, підставою зазначено п. 94.7 ст. 94 ПК України, Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, постанову Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 року.

В рішенні про накладення адміністративного арешту майна податковий орган вказав про не встановлення власника паливно-мастильних матеріалів, проте рішенням господарського суду Вінницької області від 31.03.2014 року у справі № 902/100/13-г, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.06.2014 року, за ТОВ "Колумбіні" визнано право власності на майно, зокрема на бензин автомобільний марки А-95 в кількості 3673 л. вартістю 40035,70 грн., який 19.11.2012 року був вилучений Вінницькою ОДПІ на АЗС № 29 ТОВ "Колумбіні", що знаходиться за адресою: с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області, по вул. автошлях Львів-Кіровоград-Знам"янка км 354+300 (ліворуч).

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відтак, судовим рішенням, яке набрало законної сили, підтверджено право власності ТОВ "Колумбіні" на майно, що 19.11.2012 року було вилучене Вінницькою ОДПІ на АЗС № 29 ТОВ "Колумбіні".

Крім того, 21.11.2012 року Вінницька ОДПІ звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з поданнями про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ "Колумбіні" згідно з рішенням №3 від 19.11.2012 року. Ухвалою суду від 23.11.2012 року провадження за поданням Вінницької ОДПІ по рішенню №3 - закрито (справа 2а/0270/5348/12).

Тобто, суд у встановлений законом строк не підтвердив обґрунтованості рішення про накладення адміністративного арешту майна ТОВ "Колумбіні".

В силу частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому 21.01.2013 року Вінницька ОДПІ знову звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання обґрунтованим рішення №3 про накладення адміністративного арешту майна від 19.11.2012 року. Постановою суду від 31.10.2014 року (справа №802/263/13-а), залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014 року, в задоволенні адміністративного позову Вінницької ОДПІ відмовлено. А ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.01.2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Вінницької ОДПІ на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2014 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014.

Отже, враховуючи вищевикладене відповідачем не доведено обґрунтованість необхідності застосування арешту шляхом тимчасового затримання майна, у зв'язку із неможливістю встановлення його власника, відтак у податкового органу не було підстав для підтвердження застосованого адміністративного арешту майна позивача. А тому рішення № 3 від 19.11.2012 року про накладення адміністративного арешту майна позивача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням вимог ст.94. ПК України.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, дії Вінницької ОДПІ щодо проведення тимчасового затримання, накладення адміністративного арешту, опису та вилучення майна - бензину автомобільного марки А-95 в кількості 3673 л. на АЗС №29 ТОВ "Колумбіні" знайшли своє процесуальне відображення в прийнятому відповідачем рішенні від 19.11.2012 про накладення адміністративного арешту майна належного ТОВ "Колумбіні", яке судом з вищенаведених мотивів визнано протиправним. Відтак, зазначені дії відповідача не потребують окремого окреслення та визнання їх судом протиправними.

Разом з тим, податковим органом вжито ряд відповідних заходів щодо поновлення прав та інтересів ТОВ "Колумбіні".

Так, Вінницькою ОДПІ 03.10.2014 року відповідно до п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України прийнято рішення №22524/25-10 про звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Колумбіні", накладеного рішенням № 3 від 19.11.2012 року.

Крім того, 12.08.2014 за актом приймання-передачі уповноважений представник відповідача передав уповноваженому представнику позивача - ТОВ "Колумбіні" , а позивач прийняв з відповідального зберігання паливно-мастильні матеріали, що були вилучені 19.11.2012 року Вінницькою ОДПІ з АЗС №29 ТОВ "Колумбіні" в рамках застосування адміністративного арешту майна, а саме: бензин автомобільний марки А-95 в кількості 3673 л.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні решти позовних вимог тому, що адміністративний арешт майна позивача припинено відповідно до вимог п.п. 94.19.1 п. 94.19 ст. 94 ПК України та у зв'язку з тим, що Вінницькою ОДПІ 03.10.2014 року прийнято рішення №22524/25-10 про звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Колумбіні", накладеного рішенням від 19.11.2012 року №3, на що посилався і відповідач в апеляційній скарзі .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 01 червня 2017 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.