Справа № 815/2811/15
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2811/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника позивача Хархан О.В., представників відповідача Караханяна А.М. та Пятниченка А.О., Тарановського Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бєлтранс» до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (правонаступник Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бєлтранс» (далі ТОВ «Бєлтранс») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області), правонаступником якої є Роздільнянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30 квітня 2015 року № та № .

В обґрунтування позову зазначалось, що з 12 березня по 1 квітня 2015 року посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Бєлтранс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ Фірма «АВТОФАСТЕРА» у серпні 2014 року, ТОВ «ШВАРЦМЮЛЛЕР УКРАЇНА» у серпні 2014 року, ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ» у грудні 2014 року, ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК» у жовтні - грудні 2014 року, ТОВ «ТТ» у листопаді 2014 року, ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС» у квітні 2014 року, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ» у червні-липні 2014 року та вересні-жовтні 2014 року, ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» у квітні 2014 року, ТОВ «ПАТІСОН» у березні 2014 року, ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ» у травні 2014 року, ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ» у серпні 2014 року, ТОВ «ДІТРЕЙД» у липні 2014 року, ТОВ «ГУТ» у вересні-жовтні 2014 року, ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР» у липні 2014 року, ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» у листопаді 2014 року, СГД ОСОБА_5 у грудні 2014 року, відображення результатів даних операцій в податковій звітності за відповідні періоди 2014 року, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності ТОВ «Бєлтранс» та впливу зазначених операцій на формування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та на формування доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток за відповідні періоди. За результатами перевірки складено акт від 8 квітня 2015 року за № 304/22/37260797, в якому зазначено про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3 та 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на 13674624 грн., а також пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на 12307163 грн.. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 30 квітня 2015 року № , яким ТОВ «Бєлтранс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в 13674624 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 6837312 грн., а також № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем 12307163 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 6153581 грн. 50 коп.. На думку позивача, висновки акта перевірки не відповідають вимогам Податкового кодексу України, а тому прийняті відповідачем на його підставі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Бєлтранс» задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення відповідача від 30 квітня 2015 року № та № .

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області в апеляційній скарзі зазначає, що судом при вирішенні справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і, крім того, на думку контролюючого органу, надано перевагу усним свідченням сторони позивача над документальними доказами відповідача. Апелянт також зазначає, що судом не прийнято до уваги чисельні акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача щодо підтвердження господарських відносин з останнім. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представників відповідача в підтримку апеляційної скарги, а також представника позивача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Судом встановлено, що з 12 березня по 1 квітня 2015 року посадовими особами ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Бєлтранс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ Фірма «АВТОФАСТЕРА» у серпні 2014 року, ТОВ «ШВАРЦМЮЛЛЕР УКРАЇНА» у серпні 2014 року, ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ» у грудні 2014 року, ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК» у жовтні - грудні 2014 року, ТОВ «ТТ» у листопаді 2014 року, ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС» у квітні 2014 року, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ» у червні-липні 2014 року та вересні-жовтні 2014 року, ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» у квітні 2014 року, ТОВ «ПАТІСОН» у березні 2014 року, ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ» у травні 2014 року, ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ» у серпні 2014 року, ТОВ «ДІТРЕЙД» у липні 2014 року, ТОВ «ГУТ» у вересні-жовтні 2014 року, ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР» у липні 2014 року, ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» у листопаді 2014 року, СГД ОСОБА_5 у грудні 2014 року, відображення результатів даних операцій в податковій звітності за відповідні періоди 2014 року, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності ТОВ «Бєлтранс» та впливу зазначених операцій на формування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та на формування доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток за відповідні періоди.

За результатами перевірки складено акт від 8 квітня 2015 року за № 304/22/37260797, в якому зазначено про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3 та 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на 13674624 грн., а також пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на 12307163 грн..

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 30 квітня 2015 року № , яким ТОВ «Бєлтранс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в 13674624 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 6837312 грн., а також № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем 12307163 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 6153581 грн. 50 коп..

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Бєлтранс», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено фактів порушення позивачем норм Податкового кодексу України при формуванні витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, та податкового кредиту протягом перевіреного періоду за господарськими операціями з підприємствами - контрагентами з ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ», ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК», ТОВ «ТТ», ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ», ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС», ТОВ «ПАТІСОН», ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ», ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», ТОВ «ДІТРЕЙД», ТОВ «ГУТ», ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР», ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» та СГД ОСОБА_5.

Проте, з висновком суду першої інстанції про повне задоволення вимог позивача погодитись не можна.

Так, відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України).

Згідно пунктам 138.2, 138.4, 138.6 ст. 138 названого Кодексу (у вказаній вище редакції) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як встановлено матеріалами справи, видами діяльності ТОВ «Бєлтранс» є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, а також оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами.

При цьому позивачем серед інших господарських операцій було укладено договори з контрагентами, а саме:

- договір на надання послуг з технічного обслуговування, ремонту автотранспортних засобів, постачання запчастин та агрегатів від 16 серпня 2014 року № 4/08, відповідно до якого Замовник (позивач) доручає Виконавцю (ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК») виконати роботи з технічного обслуговування і (або) ремонту транспортних засобів Замовника. Розрахунки за фактично виконані роботи проводяться за згодою сторін (т. 2 а. с. 75-78);

- договір поставки від 21 лютого 2014 року № 21/14П, відповідно до якого Постачальник (ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС») зобов'язується поставити Замовнику (позивач) Товар (диски колісні), а останній - прийняти та оплатити товар. Кількість, асортимент та ціна товару вказується у видаткових накладних. Поставка здійснюється на умовах EXW (Інкотермс - 2000) за місцем поставки за адресою бази Постачальника (т. 2 а. с. 47-50);

- договір поставки від 18 квітня 2014 року № ДТ1804-1, відповідно до якого Продавець (ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС») зобов'язується поставити за заявками Покупця (позивач) Товар (масло моторне), а останній - прийняти та оплатити товар. Кількість, асортимент та ціна товару вказується в рахунках-фактурах на кожну партію товару. Поставка здійснюється на протязі трьох робочих днів з моменту виставлення рахунку-фактури Покупцем, якщо інше не передбачено в самому рахунку-фактурі (т. 8 а. с. 91-93);

- договір поставки від 16 травня 2014 року № 16-05/14, відповідно до якого Продавець (ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ») зобов'язується поставити за заявками Покупця (позивач) Товар (запчастини), а останній - прийняти та оплатити товар. Кількість, асортимент та ціна товару вказується в рахунках-фактурах на кожну партію товару. Поставка здійснюється на протязі трьох робочих днів з моменту виставлення рахунку-фактури Покупцем, якщо інше не передбачено в самому рахунку-фактурі (т. 8 а. с. 118-120).

Витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою послуг, отриманих від ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК», ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС», ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» та ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ» за названими вище договорами, віднесено позивачем до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування.

В акті перевірки ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області зроблено висновок, що позивачем занижено суму податку на прибуток внаслідок віднесення до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, вартості товарів і послуг, придбаних у ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК», ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС», ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» та ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ» протягом перевіреного контролюючим органом періоду.

В обґрунтування висновку щодо не підтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій з названими вище контрагентами відповідач зазначає, що у видаткових накладних не зазначено підписи отримувачів товарів, відсутні реквізити довіреностей та не вказані прізвища отримувачів товарів, під час перевірки не надано журнал реєстрації довіреностей за перевірений період, а також до перевірки не надано сертифікати походження товарів, сертифікати якості товарів, виданих виробниками. Крім того, контролюючий орган посилається на акти перевірок: ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 27 лютого 2014 року № 140/14-02-22-01/36270804 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС» щодо документального підтвердження…»; ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 3 липня 2014 року № 527/26-57-22-01-10/344838587 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ» щодо підтвердження господарських…»; ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 22 січня 2015 року «Про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК» з питань правильності нарахування…», в яких зазначено про наявність ознак відсутності фактів реального здійснення названими підприємствами господарських операцій з контрагентами-постачальниками.

Проте, всупереч висновкам відповідача, витрати ТОВ «Бєлтранс» по названим вище господарським операціям з ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК», ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС», ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» та ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ» безпосередньо пов'язані з основною статутною діяльністю позивача (інша допоміжна діяльність у сфері транспорту) та підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 названого Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, витрати за названими вище угодами з ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК», ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС», ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» та ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ» включено позивачем до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, на підставі первинних документів - договорів поставки та договору на надання послуг, податкових та видаткових накладних, актів надання послуг, рахунків-фактур, а також документів, що підтверджують транспортування придбаного товару (т. 2 а. с. 47-74, 75-249, т. 3 а. с. 1-249, т. 4 а. с. 1-199, т. 21 а. с. 41-250, т.22 а. с. 1-250, т. 23 а. с. 1-157, т. 8 а. с. 91-117, 118-137), оформлених відповідно до наведених вимог чинного законодавства України, що не спростовується висновками акта перевірки.

Згідно наданих представником позивача пояснень, наявних в матеріалах справи, що також встановлено під час судового засідання, придбаний товар у названих вище контрагентів-постачальників, а саме запчастини для транспортних засобів та моторне масло використано ТОВ «Бєлтранс» у власній господарській діяльності, про що свідчать акти списання по складу від 30 червня 2014 року № СпТ-09002 та від 30 вересня № СпТ-006001 по рахунку позивача № 91 «Загальновиробничі витрати» (т. 19 а. с. 69-76, 77-85).

Взаєморозрахунки з названими вище контрагентами по договорам поставок та договору на надання послуг проведені повністю. Заборгованість відсутня.

При цьому відповідачем не доведено фактів безтоварності операції за спірними угодами та обізнаності позивача щодо можливого порушення податкового законодавства його контрагентами.

Реальність виконання господарських зобов'язань за укладеними позивачем договорами підтверджується наявними у матеріалах справи первинними документами, окремі недоліки в оформлені яких не впливають на реальність цих операцій.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 16.1 ст. 16 Кодексу платник податків зобов'язаний, зокрема, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Зі змісту наведених положень Податкового кодексу України вбачається, що обов'язок щодо звітування перед контролюючим органом та сплати податкового зобов'язання покладено на платника податків, якими в даному випадку є ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК», ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС», ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» та ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ». При цьому можливе невиконання такими контрагентами своїх зобов'язань по сплаті податків до бюджету є підставою для відповідальності та тягне негативні наслідки саме щодо цих осіб. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку (ТОВ «Бєлтранс») права на віднесення сум витрат до складу валових, якщо останній виконав весь перелік умов щодо підтвердження розміру витрат та їх пов'язаності з господарською діяльністю підприємства.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що на час здійснення спірних господарських операцій постачальники товарів та послуг (ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК», ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС», ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» та ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ») були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість. За таких обставин отримувач товарів та послуг (позивач) не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцем, ні за можливу недостовірність відомостей про нього, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено таке. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про правомірність включення до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, витрат позивача за названими вище договорами з ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК», ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС», ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» та ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ», що свідчить про неправомірне визначення позивачу контролюючим органом за перевірений період зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за господарськими операціями з названими підприємствами в сумі 149484 грн. (39883 грн. 63 коп. (ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК») + 3202 грн. 50 коп. (ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС») + 53640 грн. (ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» ) + 52758 грн. (ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ») = 149484 грн. 13 коп. (розрахунки податкових зобов'язань за кожним з контрагентів - т. 19, а. с. 161-162) за основним платежем та 74742 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Разом з цим, з висновками суду першої інстанції про правомірність включення позивачем до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, витрат за господарськими операціями з контрагентами-постачальниками ТОВ «ПАТІСОН», ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР», ТОВ «ТТ», ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ», ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», ТОВ «ДІТРЕЙД», ТОВ «ГУТ», ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» та СГД ОСОБА_5 погодитись не можна.

Як встановлено матеріалами справи, ТОВ «Бєлтранс» серед інших господарських операцій було укладено договори з названими вище контрагентами, а саме:

- договір поставки від 2 липня 2014 року № 0207/14, відповідно до якого Постачальник (ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР») зобов'язується поставити Покупцю (позивач) Товар (олія соняшникова), а останній - прийняти та оплатити товар. Кількість, асортимент, ціна, умови постачання Товару визначаються Додатками до цього Договору, які є його невід'ємними частинами (т. 6 а. с. 3-6);

- договір купівлі-продажу від 14 липня 2014 року № 104/14, відповідно до якого Продавець (ТОВ «ТТ») зобов'язується поставити Покупцю (позивач) товарно-матеріальні цінності (пиво), а останній - прийняти та оплатити товарно-матеріальні цінності. Ціна на товар визначається на кожну партію товару окремо в накладній та рахунках-фактурах. Доставка товару здійснюється за рахунок Продавця або самовивозом Покупця зі складу Продавця (т. 6 а. с. 59-60);

- договір поставки від 30 жовтня 2014 року № 301014-1, відповідно до якого Постачальник (ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ») зобов'язується поставити Покупцю (позивач) продовольчі товари (банани), а останній - прийняти та оплатити товар. Кількість, асортимент та ціна на товар вказується в накладній. Поставка здійснюється партіями, що поставляється за окремою накладною (т. 8 а. с. 138-141);

- договір поставки від 19 червня 2014 року № 1906/14, відповідно до якого Постачальник (ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ») зобов'язується поставити Покупцю (позивач) Товар (олія соняшникова), а останній - прийняти та оплатити товар. Кількість, асортимент, ціна, умови постачання Товару визначаються Додатками до цього Договору, які є його невід'ємними частинами (т. 6 а. с. 67-71);

- договір поставки від 27 червня 2014 року № 27/14, відповідно до якого Постачальник (ТОВ «ДІТРЕЙД») зобов'язується поставити Покупцю (позивач) Товар (олія соняшникова), а останній - прийняти та оплатити товар. Кількість, асортимент, ціна, умови постачання Товару визначаються Додатками до цього Договору, які є його невід'ємними частинами (т. 6 а. с. 24-26);

- договір купівлі-продажу від 24 вересня 2014 року № 075/14, відповідно до якого Продавець (ТОВ «ГУТ») зобов'язується поставити за усними заявками Покупця (позивач) Товар (цукор білий), а останній - прийняти та оплатити товар. Кількість, асортимент та ціна товару вказується у накладних на кожну партію товару. Поставка здійснюється на умовах самовивозу зі складу Продавця (м. Одеса, вул. Ізвесткова, 87) (т. 7 а. с. 125-127);

- договір поставки від 21 листопада 2014 року б/н, відповідно до якого Постачальник (ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА») зобов'язується поставити Покупцю (позивач) Товар (керамічну плитку), а останній - прийняти та оплатити товар. Кількість, асортимент, ціна за одиницю виміру та загальна вартість товару визначаються сторонами у Специфікації, яка є Додатком до цього договору та є невід'ємною частиною цього Договору. Поставка здійснюється на умовах EXW(м. Одеса, вул. В. Терешкової, 27 у відповідності до Інкотермс - 2000) (т. 8 а. с. 3-6);

- договір поставки від 2 червня 2014 року № 154, відповідно до якого Продавець (СГД ОСОБА_5) зобов'язується поставити Покупцю (позивач) Товар (засоби особистої гігієни), а останній - прийняти та оплатити товар. Передача Покупцеві товару здійснюється партіями, на яку оформляється накладна, в якій вказується кількість, ціна та номенклатура. Завантаження товару на транспортний засіб здійснюється Продавцем за свій рахунок. Розвантаження товару та його доставка здійснюються Покупцем (т. 7 а. с. 3-4).

В матеріалах справи містяться також Додатки № 439, № 440, № 441, № 442, № 443, № 444, № 445 та № 453 від 27 серпня 2014 року до договору поставки від 1 серпня 2014 року № 01/08 з ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», відповідно до яких Постачальник (ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ») зобов'язується поставити Покупцю (позивач) Товар (олія соняшникова). Поставка товару здійснюється на умовах EXW - смт. Мілове, Луганська область (т. 5 а. с 196-203).

Крім того, в матеріалах справи міститься податкова накладна від 3 березня 2014 року та акт надання послуг від 31 березня 2014 року № 102 по господарській операції з ТОВ «ПАТІСОН» про надання послуг щодо розміщення зовнішньої реклами (т. 4 а. с. 210-211).

Контролюючим органом в акті перевірки зроблено висновок, що позивачем занижено суму податку на прибуток внаслідок віднесення до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, вартості послуг та товарів, придбаних протягом перевіреного періоду у ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ», ТОВ «ТТ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ», ТОВ «ПАТІСОН», ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», ТОВ «ДІТРЕЙД», ТОВ «ГУТ», ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР», ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» та СГД ОСОБА_5. В обґрунтування висновку щодо не підтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій з названими вище контрагентами, відповідач зазначає, що позивачем не надано журнал реєстрації довіреностей за спірний період, сертифікати якості на придбані товари, видані виробником, документи, що свідчать про реалізацію або зберігання товарів. Крім того, в акті перевірки зазначено про суперечливість даних, зазначених в товарно-транспортних накладних щодо пункту навантаження та пункту розвантаження придбаного товару, а також кількості перевезеного товару, серед інших, у ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ» та ТОВ «ДІТРЕЙД» (т. 1 а. с. 137, 144, 173).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Бєлтранс» у названій частині, суд першої інстанції виходив з того, що до витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, позивачем правомірно віднесено вартість послуг та товарів, придбаних у названих вище контрагентів.

Проте, надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть, серед іншого, свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, докази, на які послався суд першої інстанції на обґрунтування свого рішення, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій (поставки товарів та послуг), а відтак і обґрунтованість віднесення позивачем витрат вартості придбаних послуг та товарів у контрагентів, до витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування.

Як вбачається з акта перевірки, під час проведення останньої позивачем на підтвердження товарності угод між ним та контрагентами надано договори з підприємствами-постачальниками та підприємствами-продавцями ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ», ТОВ «ТТ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ», ТОВ «ПАТІСОН», ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», ТОВ «ДІТРЕЙД», ТОВ «ГУТ», ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР», ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» та СГД ОСОБА_5, видаткові та деякі податкові накладні, а також товарно-транспортні накладні щодо перевезення названого товару.

При цьому зміст окремих первинних документів, наданих позивачем, не відповідає змісту укладених підприємством угод.

Як вже зазначалось вище, основним видом діяльності ТОВ «Бєлтранс» є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту та оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами.

Аналізуючи зміст наведених вище угод, укладених позивачем з названими підприємствами-постачальниками та підприємствами-продавцями, апеляційний суд зазначає, що предметом названих договорів є поставка (придбання) ТОВ «Бєлтранс» у значних обсягах олії соняшникової (ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ», ТОВ «ДІТРЕЙД», ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ»), пива (ТОВ «ТТ»), бананів (ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ»), цукру білого (ТОВ «ГУТ»), керамічної плитки (ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА»), засобів особистої гігієни (СГД ОСОБА_5), а також послуг на розміщення зовнішньої реклами (ТОВ «ПАТІСОН»).

Таким чином, угоди, укладені позивачем з ТОВ «ТТ», ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ», ТОВ «ГУТ», ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» та СГД ОСОБА_5, не пов'язані з основними видами діяльності ТОВ «Бєлтранс».

Як пояснила в суді апеляційної інстанції представник позивача, вказані товари були придбані ТОВ «Бєлтранс» у названих вище контрагентів з метою подальшого продажу відповідному покупцю, однак останній відмовився від придбання цього товару у позивача, що обумовило необхідність пошуку іншого покупця товару.

На виконання вимог частин 4 та 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, судом апеляційної інстанції було зобов'язано сторону позивача надати до суду відсутні в матеріалах справи податкові накладні по відповідним контрагентам, документи щодо зберігання придбаних товарів та їх обліку, реалізації цих товарів, а також інші докази, що підтверджують використання придбаних товарів у господарській діяльності позивача.

Представником позивача до суду апеляційної інстанції надано акти приймання-передачі від 23 січня 2015 року № 1 та від 2 березня 2015 року № 2, відповідно до яких позивач передав на зберігання ЗАТ «Стрілецький степ» значну кількість майна, серед якого є назви товарів, придбаних у ТОВ «ТТ» (пиво), ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ» (банани), ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» (керамічна плитка) та СГД ОСОБА_5 (засоби особистої гігієни) за спірними господарськими операціями (т. 20 а. с. 62-91).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача не змогла назвати причину ненадання названих документів під час перевірки, проведеної контролюючим органом.

Крім того, згідно пояснень представника позивача, придбані у ТОВ «ТТ», ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ», ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» та СГД ОСОБА_5 товари, незважаючи на значно перевищені строки зберігання бананів та пива, до цього часу зберігаються на складах ЗАТ «Стрілецький степ» за адресою: Луганська область, смт. Мілове, пров. Заводський, буд. 3.

Не спростовано позивачем і доводів апелянта щодо підтвердження товарності угоди з ТОВ «ГУТ» на поставку цукру білого. При цьому в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником позивача не надано пояснень де зберігався придбаний товар у такій значній кількості та кому він в подальшому був реалізований.

Згідно довідки, виданої директором ТОВ «Бєлтранс», у підприємства наявна заборгованість перед ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ» за придбані банани на суму 73780 тисяч грн., а також перед ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» за придбану керамічну плитку на суму 5753,9 тис. грн. (т. 19 а. с. 99-101).

Наведені вище обставини, в їх сукупності, свідчать про правомірність висновків контролюючого органу щодо безтоварності операцій позивача за господарськими угодами, укладеними з ТОВ «ТТ», ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ», ТОВ «ГУТ», ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» та СГД ОСОБА_5, що, в свою чергу, свідчить про правомірність визначення підприємству податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у цій частині.

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ», ТОВ «ДІТРЕЙД» та ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», пов'язаних з придбанням соняшникової олії, апеляційний суд також знаходить обґрунтованими доводи відповідача щодо не підтвердження товарності операцій за цими угодами.

Як зазначено в акті перевірки, стороною позивача не надано сертифікати походження та сертифікати якості товару, видані його виробником; в наданих до перевірки видаткових накладних, отриманих від ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ» та ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», загальна кількість отриманої олії не відповідає її загальній кількості, зазначеній в наданих стороною позивача товарно-транспортних накладних (т. 1 а. с. 137, 172); позивачем не надано документів, що підтверджують наявність у ТОВ «Бєлтранс» власних або орендованих складських приміщень або інших основних фондів у смт. Мілове, Луганської області, тобто у пункті поставки товару згідно договорами з ТОВ «ДІТРЕЙД» та ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ» (т. 1 а. с. 144, 173); надані товарно-транспортні накладні від 19 вересня 2014 року № 367928 та № 367929 свідчать про перевезення товару одним автомобілем протягом одного дня, що, враховуючи відстань перевезення у 880 км в одному напрямку, не виявляється можливим (т. 1 а. с. 172-173); на вимогу суду апеляційної інстанції стороною позивача не надано договорів, що підтверджують реалізацію придбаного товару.

Крім того, на вимогу суду апеляційної інстанції стороною позивача не надано також доказів щодо використання послуг з розміщення зовнішньої реклами у господарській діяльності ТОВ «Бєлтранс» по контрагенту ТОВ «ПАТІСОН».

Оцінюючи наведені вище обставини в їх сукупності, зокрема тривале (більше двох років) зберігання придбаних позивачем товарів на складах ЗАТ «Стрілецький степ», ненадання контролюючому органу під час перевірки документів, що підтверджують зберігання товарів, наявність суперечностей в наданих документах, пов'язаних із перевезенням та зберіганням товарів, ненадання сертифікатів якості на придбані товари, а також наявність у ТОВ «Бєлтранс» заборгованості перед окремими контрагентами, апеляційний суд приходить до висновку про наявність ознак обліку позивачем для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, коли для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій, зокрема продаж товарів. При цьому з наданої до суду первинної документації позивача не вбачається підтвердження наявності ділової мети, як основного чинника господарських операцій з ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ», ТОВ «ТТ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ», ТОВ «ПАТІСОН», ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», ТОВ «ДІТРЕЙД», ТОВ «ГУТ», ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР», ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» та СГД ОСОБА_5.

Із врахуванням викладеного, доводи апелянта про неправомірність включення до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, витрат позивача за названими вище договорами з ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ», ТОВ «ТТ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ», ТОВ «ПАТІСОН», ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», ТОВ «ДІТРЕЙД», ТОВ «ГУТ», ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР», ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» та СГД ОСОБА_5 є обґрунтованими, що виключає можливість задоволення позовних вимог ТОВ «Бєлтранс» у вказаній частині.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 названого Кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

На підставі пункту 198.6 статті 198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Кодексу (у вказаній вище редакції) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 13674624 грн. за основним платежем по податковому повідомленню-рішенню від 30 квітня 2015 року № визначено позивачу контролюючим органом у зв'язку зі зменшенням відповідачем підприємству суми витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, по названими вище угодам з ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ», ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК», ТОВ «ТТ», ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ», ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС», ТОВ «ПАТІСОН», ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ», ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», ТОВ «ДІТРЕЙД», ТОВ «ГУТ», ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР», ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» та СГД ОСОБА_5.

Враховуючи викладений вище висновок апеляційного суду щодо правомірності включення позивачем до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, витрат ТОВ «Бєлтранс» за господарськими операціями з ТОВ «ЮГ ТРАНС ЛОДЖИСТИК», ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС», ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» та ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ», контролюючим органом неправомірно визначено підприємству податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 166094 грн. (44315 грн. 14 коп. (ТОВ «УКР ТРАНС ЛОДЖИСТИК») + 3558 грн. 33 коп. (ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС») + 59600 грн. 40 коп. (ТОВ «ТЕХНОЛОГІЇ І СЕРВІС» ) + 58620 грн. (ТОВ «БІЗНЕС-ІНФОРМ АКЦЕНТ») = 166093 грн. 87 коп. (розрахунки податкових зобов'язань за кожним з контрагентів - т. 19, а. с. 163) за основним платежем та 83047 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В той же час, із врахуванням правомірності визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за господарськими операціями з ТОВ «ФК ІМПЕРІАЛ», ТОВ «ТТ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ САПСАН ЮГ», ТОВ «ПАТІСОН», ТОВ «ДАРТОН БІЛДІНГ», ТОВ «ДІТРЕЙД», ТОВ «ГУТ», ТОВ «АКВЕН-ІНТЕР», ПП «ШТОРМ-КЕРАМІКА» та СГД ОСОБА_5, правомірним є і визначення ТОВ «Бєлтранс» за цими ж господарськими операціями податкового зобов'язання позивачу з податку на додану вартість.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині заявлених позовних вимог, постановлене судове рішення на підставі пунктів 1, 3 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Бєлтранс» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області від 30 квітня 2015 року № в частині визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 166094 (сто шістдесят шість тисяч дев'яносто чотири) грн. за основним платежем та 83047 (вісімдесят три тисячі сорок сім) грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області від 30 квітня 2015 року № в частині визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 149484 (сто сорок дев'ять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. за основним платежем та 74742 (сімдесят чотири тисячі сімсот сорок дві) грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В іншій частині відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Бєлтранс» у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко