Справа № 303/2216/17
Суддя: Заболотний А. М.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/2216/17-а
Номер рядка статистичного звіту - 21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево Департаменту патрульної поліції, сержанта взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 704218 від 13.04.2017 року, винесену сержантом взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що ОСОБА_2 13.04.2017 року о 13 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21140», номерний знак НОМЕР_1, на вул. Ужгородська, 26 в м. Мукачево, здійснив зупинку на відстані 8 м від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 г Правил дорожнього руху. Однак позивач заперечує щодо винесення даної постанови та вказує на те, що 13.04.2017 року, приблизно о 13 год. керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в місті Мукачеві по вулиці Ужгородській. Разом з ним була його теща, яку він забрав з поліклінічного відділення Мукачівської центральної районної лікарні. Проїждаючи по вул. Ужгородській поблизу Мукачівського державного університету, він відчув несправність автомобіля і здійснив вимушену зупинку, увімкнувши при цьому аварійну світлову сигналізацію, неподалік пішохідного переходу. Коли він намагався налагодити автомобіль, а саме блок запалювання, до нього підійшов працівник поліції та повідомив, що він нібито порушив Правила дорожньго руху, а саме зупинився ближче 10 метрів від пішохідного переходу. Він пояснив працівнику поліції, що зупинка була вимушена у звязку із несправністю автомобіля. Однак, працівник патрульної поліції не звернув увагу на його пояснення та склав постанову, вказуючи на порушення п. 15.9 г Правил дорожнього руху. Вважає, що дана постанова суперечить дійсності та йому не зрозуміло, яке саме порушення він вчинив, оскільки ним було вжито всіх заходів повідомлення про несправність автомобіля, а саме увімкнення аварійної світлової сигналізації, а тому в його діях не має складу правопорушення. Враховуючи вищезазначені обставини, постанову вважає протиправною та незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки при складанні протоколу та розгляді справи не були зясовані і не доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримавла, просила позов задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату час і місце розгляду справи, повідомлялися належним чином, заперечень проти адміністративного позову не надали.

Отже, суд вважає що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідачів належним чином про час і місце розгляду судової справи з їх участю та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів, тому можливо розглянути справу без участі відповідачів, відповідно до положень ст. 128 КАС України з урахуванням того, що відповідачі є субєктами владних повноважень.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені докази та зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що постановою сержанта взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 серії АР № 704218 від 13.04.2017 року позивача притягнуто до адміністративної за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що ОСОБА_2 13.04.2017 року о 13 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21140», номерний знак НОМЕР_1, на вул. Ужгородська, 26 в м. Мукачево, здійснив зупинку на відстані 8 м від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 г Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як передбачено ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність зокрема за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів.

Відповідно до п. 15.9 г Правил дорожнього руху зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Як розяснено в п. 10.1. Правил дорожнього руху, що пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1 - 5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1 - 1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

В розділі 33. ДОРОЖНІ ЗНАКИ Правил дорожнього руху визначено, що знак 5.35.1 «Пішохідний перехід» встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.35.2 «Пішохідний перехід» - ліворуч від дороги на дальній межі переходу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як стверджує представник позивача, ОСОБА_2 здійснив зупинку автомобіля вимушено, оскільки такий був несправний. Факт несправності автомобіля марки «ВАЗ 21140», яким керував ОСОБА_2 стверджується довідкою від 13.04.2017 року, виданою ФОП ОСОБА_4, в якій зазначено, що автомобіль марки «ВАЗ 21140», номерний знак НОМЕР_1, знаходився на СТО «Транзит» на ремонті з 13.04.2017 року по 13.04.2017 року включно у звязку з несправностями електорообладнання. Вказане також підтверджується актом виконаних робіт від 13.04.2017 року.

Як визначено п. 15.14. Правил дорожнього руху, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил. Відповідно до п. 9.9.а Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі. При цьому в 9.10. Правил дорожнього руху визначено, що разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди; б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Таким чином Правилами дорожнього руху допускається вимушена зупинка в місці, де зупинку заборонено, за умови дотримання певних вимог. Так як вимушена зупинка позивачем була здійснена у звязку з технічною несправністю автомобіля, Правилами дорожнього руху вимагається тільки увімкнення аварійної світлової сигналізації. Як ствердила в судовому засіданні представник позивача, що аварійна світлова сигналізація на момент вимушеної зупинки була увімкнена. Вказане також підтверджується доданою стороною фотокарткою.

В той же час, не зважаючи на доводи позивача з приводу вимушеної зупинки, інспектором поліції ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення.

Як передбачає ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин відповідач у справі зобовязаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху відповідними доказами.

Разом з тим відповідачем жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не представлено.

При ухваленні судового рішення суд також зазначає, що санкція ч. 1 ст. ст. 122 КУпАП визначає вид і розмір стягнення за порушення, а саме двадцять пять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За визначенням, яке міститься у ст. 27 КУпАП, штрафом є грошове стягнення, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Отже, за основу для визначення розміру адміністративного стягнення, яке може застосовуватися за вчинення адміністративного правопорушення у виді штрафу береться неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що на час винесення оскаржуваної постанови становив 17,00 грн. Натомість розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення визначено в оскаржуваній постанові у виді конкретної грошової суми (425,00 грн.), що не передбачено положеннями КУпАП. По відношенню до цього слід зазначити, що уповноважений на застосовування адміністративних стягнень орган, може вказати їх конкретний грошовий вираз, однак визначити міру відповідальності має тільки у встановленому законодавством виді, яким у даному конкретному випадку є неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

З огляду на зазначене вище оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення на підставі доказів не достатньою мірою зясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винен ОСОБА_2 в його вчиненні, а також зважаючи на те, що відповідачі в силу покладеного на них обовязку не довели правомірність оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку наявність підстав для скасування постанови серії АР № 704218 від 13.04.2017 року, винесену сержантом взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Одночасно також позивач також просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки вирішення вказаного питання відноситься до компетенції органу, яким вирішується справа про адміністративне правопорушення по суті і не входить до компетенції суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17-19, 69-71, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, 122, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Постанову серії АР № 704218 від 13.04.2017 року, винесену сержантом взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. скасувати.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд в порядок і строки передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.М.Заболотний