Справа № 234/19320/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Марченко Л.М.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року справа №234/19320/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 07 березня 2017 року у справі № 234/19320/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання перерахунку та сплати недоплаченого довічного грошового утримання, стягнення безпідставно вилучених коштів,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, в якому просив визнати неправомірною діяльність відповідача щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з 80 на 90% та безпідставне стягнення грошових коштів; зобов'язати відповідача зробити перерахунок призначеного позивачу довічного грошового утримання з 80% на 90% за останньою посадою судді Краматорського міського суду; зобов'язати управління сплатити позивачу недоплачене довічне грошове утримання з дня його нарахування, тобто з 04.10.2016 року в розмірі 90% грошового утримання судді та стягнути на користь позивача безпідставно вилучені кошти у сумі 7656, 57 грн. (а.с. 1-3).

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 07 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірною діяльність відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в м. Краматорську по відмові ОСОБА_2 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в м. Краматорську зробити перерахунок призначеного позивачу довічного грошового утримання з 80% до 90% грошового утримання за останньою посадою судді Краматорського міського суду та зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Краматорську сплатити ОСОБА_2 недоплачене довічне грошове утримання з дня його нарахування, тобто з 04.10.2016 року.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підстави для перерахунку довічного грошового утримання позивача з урахуванням відпрацьованого стажу за період роботи з 02.10.2013 року по 03.10.2016 року відсутні, у зв'язку з тим, що перерахунок довічного грошового утримання Законами № 2453, 1402 не передбачено. Також, Указ Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», що передбачав зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби, втратив чинність на підставі Указу Президента України від 20.03.2008 року № 248/2008 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України».

Посилається на ч. 4 ст. 43 Закону України № 2862 та зазначає, що стаж роботи ОСОБА_2, який дає право на призначення щомісячного грошового утримання суддям у відставці, складає 20 років 4 місяці 28 днів. Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача складає 80 відсотків заробітної плати.

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 08.07.1996 року був обраний суддею Краматорського міського суду Донецької області (а.с.11).

Згідно наказу Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області від 18 липня 2007 року № 231-к ОСОБА_2, у зв'язку із збільшенням стажу роботи, згідно п. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», з 20.07.2007 року встановлено надбавку 30%, стаж роботи складає 20 років. Наказом Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області від 12 серпня 2009 року № 159-к з 20.08.2009 року ОСОБА_2 надбавку встановлено в розмірі 88%. Відповідно до наказу голови Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2010 року № 40-К ОСОБА_2 встановлено та виплачувалось щомісячне довічне грошове утримання, враховуючи фактичний стаж роботи, який складав 25 років, у розмірі 90% з 20.08.2010 року (а.с. 14 - 16).

02.12.2010 року постановою Верховної Ради України № 2767-VI у зв'язку з поданням заяви про відставку суддю Краматорського міського суду Донецької області ОСОБА_2 було звільнено у відставку з виплатою довічного грошового утримання. 27.12.2010 року до трудової книжки позивача внесено запис про звільнення з займаної посади у зв'язку з виходом у відставку (а.с. 8).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 28.12.2010 року, останньому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

05.09.2013 року постановою Верховної Ради України № 452-VIII ОСОБА_2 був обраний на посаду судді Краматорського міського суду Донецької області. 02.10.2013 наказом голови Краматорського міського суду Донецької області від 02.10.2013 року № 48-К ОСОБА_2 приступив до виконання обов'язків судді Краматорського міського суду Донецької області безстроково з 2 жовтня 2013 року. Станом на 02.10.2013 року стаж роботи позивача на посаді судді становив 14 років 05 місяців 19 днів (а.с. 13, 18).

22.09.2016 року постановою Верховної Ради України № 1600-VIII, відповідно до пунктів 2, 3 та 9 частини п'ятої ст. 126 Конституції у зв'язку з поданням заяви про відставку суддю Краматорського міського суду Донецької області ОСОБА_2 звільнено у відставку. Наказом голови Краматорського міського суду Донецької області від 03.10.2016 року позивача відраховано зі штату Краматорського міського суду Донецької області з 03.10.2016 року, у зв'язку з чим до трудової книжки внесено запис про звільнення з займаної посади (а.с. 13, 17, 19).

04.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок розміру довічного грошового утримання до 90 відсотків та надав відповідні документи: подання, копію трудової книжки, довідку про заробіток, постанову про звільнення, довідку про службу в органах МВС, заяву про відкриття рахунку. З подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вбачається, що стаж роботи ОСОБА_2, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 28 років 04 місяці 15 днів (а.с. 158-193).

10.11.2016 року та 07.12.2016 року відповідач листами повідомив ОСОБА_2 про те, що розрахунок стажу позивача проводиться згідно Закону України від 15.12.1992 року № 2862 «Про статус суддів». Посилається на п. 4 статті 43 Закону України від 15.12.1992 року № 2862 та зазначає, що стаж роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 20 років 4 місяці 28 днів (на посаді судді - 14 років 5 місяців 10 днів; на посаді слідчого - 5 років 11 місяців 18 днів). Таким чином, відсутні підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової служби в лавах Радянської армії та навчання в Харківському юридичному інституті. Виплата пенсії позивачу поновлена з 04.10.2016 року з нарахуванням довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання за посадою судді Краматорського міського суду (а.с. 24).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.11 р. № 18-рп/2011 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

Пенсійний фонд України є уповноваженим державою органом, зокрема, щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до ст. 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII (в редакції, чинній на час звільнення позивача у відставку) суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

За унормуванням ч. 1 ст. 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно п. 25 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно п. 1-3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача у відставку) судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує неоподатковуване щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 розділу XIII Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача призначено на посаду судді Краматорського міського суду 08.07.1996 року (а.с. 11).

Згідно вимог ст. 43 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів", який діяв в період призначення позивача на посаду судді, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Положеннями пп. 3-1 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (що діяла на час роботи позивача) передбачалось, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, останній працював на посаді судді Краматорського міського суду Донецької області з 08.07.1996 року по 27.12.2010 року, а потім з 02.10.2013 р. по 03.10.2016 року. Таким чином, стаж роботи суддею у ОСОБА_2 складає 17 років 5 місяців 10 днів. Строк праці позивача на посаді слідчого складає 5 років 11 місяців 18 днів. З 02.11.1980 року по 13.11.1983 року позивач проходив службу в лавах Радянської армії та з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року навчався у Харківському юридичному інституті на денному відділенні (а.с. 7-13, 24).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, до стажу роботи на посаді судді, позивачу слід зарахувати два роки навчання в юридичному інституті, три роки проходження служби в лавах Радянської армії, три роки та 1 день роботи на посаді судді Краматорського міського суду з 02.10.2013 р. по 03.10.2016 року та перерахувати призначене йому довічне грошове утримання з 80% до 90% .

На правильність правових висновків суду вказує і те, що Законом України "Про Вищу раду правосуддя" № 1798-VIII від 21.12.2016 року внесено зміни до п. 34 Прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 року, яким визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, загальний стаж позивача дає останньому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% заробітної плати судді, з урахуванням збільшення на два відсотки заробітку за кожний повний рік роботи понад 20 років, що також не було застосовано відповідачем при здійсненні розрахунку.

Колегія суддів звертає увагу, що 22.05.2008 року Конституційний Суд України в рішенні № 10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким "…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому, Конституційний Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість, застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIII, а саме: "щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про Закон "Про статус суддів" від 10.07.1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Наведені положення підтверджуються міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Так, згідно пункту 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17.11.2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003 р.).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання неправомірною діяльність управління в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, зобов'язання управління здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_2 довічного грошового утримання з 80 відсотків до 90 відсотків грошового утримання за останньою посадою судді Краматорського міського суду та зобов'язання управління сплатити позивачу недоплачене довічне грошове утримання з 04.10.2016 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст. ст. 195, 183-2, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 07 березня 2017 року у справі № 234/19320/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко