Справа № 2-а-4498/10/1470
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2012-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2012 р.Справа № 2-а-4498/10/1470

Категорія:12.2Головуючий в 1 інстанції: Мавродієва М.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі Загоруйко Г.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Головного управління юстиції в Миколаївській області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, третя особа Апеляційний суд Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльність ДСА щодо непроведення перерахунку та виплати заробітної плати згідно з встановленими діючим законодавством розмірами мінімальної заробітної плати з липня 2005 року по березень 2010 року (включно); зобовязання ДСА провести перерахунок заробітної плати з урахуванням встановленої законом мінімальної заробітної плати на відповідний період з липня 2005 року по березень 2010 року (включно); стягнення з ДСА 265325,68 грн. боргу по заробітній платі з липня 2005 року по березень 2010 року (включно) без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з вищевказаним адміністративним позовом, згідно до уточнень якого просила визнати протиправною бездіяльність ДСА щодо непроведення перерахунку та виплати заробітної плати згідно з встановленими діючим законодавством розмірами мінімальної заробітної плати з липня 2005 року по квітень 2010 року (включно); зобовязати ДСА провести перерахунок заробітної плати з урахуванням встановленої законом мінімальної заробітної плати на відповідний період з липня 2005 року по квітень 2010 року (включно); стягнути з ДСА 265325,68 грн. боргу по заробітній платі з липня 2005 року по квітень 2010 року (включно) без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2010 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з даною постановою суду Міністерство фінансів України, Державне казначейства України, Головне управління юстиції в Миколаївській області, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області подали апеляційні скарги, в яких зазначили, що при винесенні рішення неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, а також рішення першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді судді апеляційного суду Миколаївської області з 09.01.2002 по теперішній час.

Протягом липня-грудня 2005 року та січня 2006 року ОСОБА_1 отримувала заробітну плату, виходячи з посадового окладу 514,0 гривень, а з січня 2006 по квітень 2010 року (включно), виходячи з окладу 2988,0 грн.

До 01.01.2006 посадові оклади позивачки були встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.1999 №2288 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» у чіткому грошовому виражені 514,0 грн.

З 01.01.2006 посадові оклади позивачки, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №2288 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» та привязані до розміру мінімальної заробітної плати (9 мінімальних заробітних плат).

При цьому, після 01.01.2006 нарахування посадового окладу позивачці здійснювалося з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.05 №1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів», якою визначено, що розміри посадових окладів встановлюються, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332,0 грн., і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати перерахунок не провадиться.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходячи з аналізу діючого на той час законодавства, дійшов висновку, що відповідачами було порушено право позивачки на оплату праці, як в період з 01.07.2005 по 01.01.2006, так і в період з 01.01.2006 по 30.04.2010 рр.

Так, вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що Кабінет Міністрів України допустив бездіяльність, не привівши посадові оклади інших суддів України, у тому числі і позивачки у відповідність до вимог ч. 2 ст. 44 Закону України "Про статус суддів".

Проте колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.44 Закону України Про статус суддів (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.05 №514 Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України встановлено, що з 01.06.05р. посадовий оклад Голови Верховного Суду України становить 15 розмірів мінімальної заробітної плати. Посадовий оклад позивача з 01.06.05 не міг бути меншим за 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати.

03 вересня 2005 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 865 Про оплату праці суддів, якою затвердив Схеми посадових окладів керівників та суддів всіх рівнів.

Позивач вважає, що оскільки розмір посадових окладів суддів залежить від розміру мінімальної заробітної плати, то при збільшенні мінімальної заробітної плати має бути підвищений й посадовий оклад суддів і заробітна плата у цілому, а відповідно й розмір щомісячного довічного грошового утримання судді, який перебуває у відставці.

Затвердження схеми посадових окладів суддів в залежності від мінімальної заробітної плати, на її думку, мало на меті зростання заробітної плати суддів одночасно з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати і у такий спосіб було б враховано складність та умови роботи суддів, професійно-ділові якості їхнього високого статусу тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 встановлено, що розміри посадових окладів суддів, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. (станом на 21 грудня 2005 року) і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позивача є помилковим з огляду на наступне.

Незалежність та недоторканість суддів гарантувався наданням їм відповідно до Закону України Про статус суддів спеціальних умов матеріального та соціально-побутового забезпечення. Згідно зі статтею 44 вказаного Закону заробітна плата судді, як складова його матеріального і соціально-побутового забезпечення, є елементом статусу судді. Вона складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. У свою чергу посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя. У такий спосіб законодавець диференційовано вирішив питання про оплату праці суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів, які виконують ще й обовязки на адміністративних посадах, з тим, що б досягти справедливого співвідношення в оплаті праці в залежності від обсягу виконуваної роботи.

Іншого законодавчого акту з питань оплати праці суддів немає.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України Про оплату праці умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного Закону 30 червня 2005 року та 03 вересня 2005 року Кабінет Міністрів України прийняв постанови № 514 Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України, згідно з абзацом другим пункту 1 якої посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01 червня 2005 року становив 15 розмірів мінімальної заробітної плати, та № 865 Про оплату праці суддів, якою затверджена Схема посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів.

Постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 повинна була набрати чинності з 01 січня 2006 року. Однак, до набрання чинності вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів було зафіксовано розрахункову величину для обчислення посадових окладів працівників певних установ, що фінансуються з бюджету, у тому числі й суддів, у розмірі встановленої мінімальної заробітної плати 332 грн.

Іншою постановою від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865, зокрема, постанову доповнено пунктом 4 1 , згідно з яким також встановлено, що розміри посадових окладів, передбачені постановою від 03 вересня 2005 року № 865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і у подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Такі зміни були внесені до постанови від 03 вересня 2005 року № 865 до набрання нею чинності.

При обчисленні посадового окладу в якості сталої (розрахункової) величини Кабінет Міністрів України використав встановлений з 01 вересня 2005 року Законом України Про державний бюджет України на 2005 рік розмір мінімальної заробітної плати 332 грн., що виключало можливість її збільшення у випадку підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Як видно зі Схем посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів кількість розмірів мінімальної заробітної плати при обчисленні посадового окладу суддів складає від 8,5 до 12,5, що значно перевищує розміри мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, а також розмір посадових окладів багатьох працівників установ, які фінансуються з державного бюджету. Також оклад голови загального апеляційного суду області становить 11 розмірів мінімальної заробітної плати, або 3652 грн., а посадовий оклад судді цього ж суду 9 розмірів мінімальної заробітної плати, або 2988 грн. Різниця у розмірах вказаних посадових окладів складає менше ніж 20 відсотків, а тому, оклад судді є більшим ніж 80 відсотків від посадового окладу голови суду.

Крім того, у звязку з прийняттям Кабінетом Міністрів України зазначених постанов збільшено оклади суддям та головам судів більш як у шість разів.

Отже, вказані Схеми посадових окладів є такими, що відповідають встановленому статтею 44 Закону України Про статус суддів співвідношенню розмірів посадових окладів Голови Верховного Суду України, голів судів та суддів, а встановлення сталої (розрахункової) величини для обчислення розмірів посадових окладів суддів та внесення відповідних доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 відбулося до моменту набрання нею чинності. Вказана постанова у редакції до внесення доповнень згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 не була введена в дію, а тому суд першої інстанції не мав підстав для висновку про те, що оскаржувані постанови звужують існуючі гарантії незалежності суддів.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України Про статус суддів суддям, які мають кваліфікаційні класи, що встановлюються залежно від посади, стажу, досвіду роботи і рівня професійних знань, нараховуються доплати до посадових окладів. Наявність у законодавстві таких гарантій відповідає Європейської хартії про закон Про статус суддів стосовно права суддів на винагороду в залежності від стажу, обсягу і характеру посадових обовязків судді.

Проте, суд при вирішенні спору не врахував, що постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 не скасовуються і не змінюються, а навпаки встановлюються надбавки та доплати за виконання особливо важливої роботи, за науковий ступінь, для вирішення соціально-побутових питань, а також визначено порядок преміювання тощо.

Аналогічні висновки були зроблені Вищим адміністративним судом України при розгляді справи № К-37929/09 в постанові від 13 квітня 2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції дав передчасну юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам справи, а тому ухвалене ним судове рішення не можна вважати законним та обґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому, керуючись п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п. 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Головного управління юстиції в Миколаївській області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області задовольнити, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2010 року у справі № 2-а-4498/10/1470 скасувати.

Ухвалити у справі № 2-а-4498/10/1470 нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян