Справа № 810/1109/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

30 травня 2017 року м.Київ 810/1109/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Касьянової О.В.,

представників сторін

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - не з'явились,

від третіх осіб - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2

до Білоцерківської районної державної адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство "Старт"

про скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Білоцерківської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Селянське (фермерське) господарство "Старт" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18424005 від 28.12.2014.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/1109/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 30.05.2017.

Під час судового розгляду справи представником позивача було повторно заявлено клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Селянському (фермерському) господарству "Старт" вчиняти будь-які дії по використанню земельної ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1, загальною площею 4,297 гектарів, в тому числі рілля 4,297 гектарів, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с/рада Озерянська.

В обґрунтування доводів вказаного клопотання представник позивача зазначив, що ОСОБА_2 є законним власником земельної ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1, загальною площею 4,297 гектарів, в тому числі рілля 4,297 гектарів, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с/рада Озерянська.

Водночас, відповідно до змісту оскаржуваного рішення державного реєстратора СФГ "Старт" є орендарем цієї земельної ділянки та на даний час здійснює роботи по обробці спірної земельної ділянки.

Представник позивача стверджує, що вказані дії третьої особи порушують його законні права як власника земельної ділянки, оскільки унеможливлюють її використання.

З огляду на зазначене, представник позивача наполягав, що без вжиття заходів забезпечення позову заподіяна шкода, а також захист його прав у подальшому значно ускладняться, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили та будь-яких заяв або клопотань до суду не надали. Разом з цим, судом встановлено, що згідно з вимогами статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України та наявними у справі доказами, Білоцерківська районна державна адміністрація та Селянське (фермерське) господарство "Старт" були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується даними нявних у матеріалах справи поштових повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Враховуючи викладене та керуючись приписами статей 118 та 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд протокольною ухвалою вирішив розглянути справу та клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову за даною явкою.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення позову задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частиною 3 та 4 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити адміністративний позов лише за наявності 2 обов'язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Крім того, в розумінні наведеної норми закону, суд при вирішенні питання про забезпечення позову повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, а також забезпечення збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з цим, суд також звертає увагу, що в абзаці 1 пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 № 2 зазначено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Отже, з огляду на приписи вказаних норм законодавства, вбачається, що у випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Водночас, жодних доказів на підтвердження доводів викладених в обґрунтування клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також фактів існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам позивачем суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що з вказаних правових норм вбачається, що вжиття заходів забезпечення позову можливо лише в інтересах позивача та у спосіб зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються або забороною вчиняти йому певні дії. При цьому такі заходи можуть стосуватися лише рішень та дій відповідача і не можуть поширюватися на третіх осіб.

У свою чергу, як вбачається із клопотання позивача заборона вчиняти певні дії стосується третьої особи і не пов'язана із зупиненням дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються або забороною вчиняти такому суб'єкту певних дій.

З огляду на зазначене та враховуючи викладені обставини в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення адміністративного позову є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 118, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини шостої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панова Г. В.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 31 травня 2017 року.