Справа № 456/2921/16-а
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 р. Справа № 876/5190/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення перерахованої пенсії та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області,в якому, просив зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області перерахувати Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області кошти в сумі 14388,97 грн. для виплати позивачу перерахованої пенсії в розмірі 14388,97 грн. та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області моральну шкоду в розмірі 70000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2015 року зобов'язано управління пенсійного фонду України у Львівській області провести новий розрахунок і нарахування ОСОБА_1 пенсії з часу призначення з 30 вересня 2011 року з врахуванням постанови Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.03.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року визнано протиправною відмову головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Львівській області про ненарахування позивачу до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах періоду участі в бойових діях по ліквідації Нагорно - Карабахського конфлікту з 05.07.1988 року по 28.02.1989 року та з 06.03.1989 року по 09.06.1989 року.

Цією ж постановою зобов'язано головне Управління Внутрішніх Справ України у Львівській області зарахувати позивачу період участі в бойових діях з 05.07.1987 року по 28.02.1989 року та з 06.03.1989 року по 09.06.1989 року до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах з розрахунку один місяць за три місяці.

Звернувшись до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області про виплату позивачу коштів за судовим рішенням Стрийського міськрайонного суду від 10.12.2015 року позивач отримав відповідь від 10.08.2016 року про відмову у виплаті йому перерахованої пенсії і надбавки з покликанням на те, що цим рішенням не передбачено стягнення обумовленої суми з відповідача.

Згідно з довідкою №1139 від 30.01.2017 року на виконання постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2015 року у справі №456/2838/15-а головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області проведено новий розрахунок і нарахування ОСОБА_1 пенсії з часу призначення 30.09.2011 року з врахуванням постанови Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року.

Відтак, доплата за період з 30.09.2011 року по 30.04.2016 року становить 14388,97 грн., з якої утримано податок на доходи фізичних осіб за період з 01.02.2015р. по 31.08.2015р. в сумі 296,1 грн. та військовий збір в сумі 29,61 грн. Тому сума доплати становить 14063, 26 грн., яку виплачено заявнику в грудні 2016 року.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди " під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995року визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 9 Постанови № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що позивач не представив доказів, що діями відповідача йому заподіяні моральні страждання, не довів причинного зв'язку між діями головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та спричиненням фізичних та моральних страждань, також вказав, чим керувався позивач, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 70000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 являються безпідставними і необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.03.2017 року у справі №456/2921/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 31.05.2017 року