Справа № 2-а-8056/10/1570
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2012-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2012 р.Справа № 2-а-8056/10/1570

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

суддів - Домусчі С.Д.

Скрипченка В.О.

при секретарі - Єршовій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Ренійському районі Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2011 року у справі за адміністративним позовом Ренійської міжгосподарської дитячої оздоровчої установи "АИСТ" до Державної податкової інспекції у Ренійському районі Одеської області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2010 року Ренійська міжгосподарська дитяча оздоровча установа (далі РМДОУ) "АИСТ" звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції (далі ДПІ) у Ренійському районі Одеської області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/3 від 29 січня 2010 року про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 54 455 грн. та штрафних санкцій в сумі 35 558 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що при прийнятті оскарженого рішення відповідачем не були враховані витрати підприємства, що виникли внаслідок придбання товарів у певних суб'єктів господарювання, з підстав відсутності документів, підтверджуючих використання цих товарів в господарській діяльності підприємства, а також у зв'язку з тим, що останнім не проведено розрахунків із поставщиками товарів. Однак, підприємство збільшувало валові витрати при фактичному отриманні товару, а не при проведенні розрахунків з поставщиками, що не суперечить Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". Також, позивач має всі документи, які підтверджують використання товарів (продуктів харчування) в його господарській діяльності.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що при проведенні перевірки позивачем не надавалися накладні та первинні документи, які підтверджують списання продуктів харчування для господарських потреб.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2011 року адміністративний позов РМДОУ "АИСТ" до ДПІ у Ренійському районі м. Одеси задоволений.

Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення №/3 від 29 січня 2010 року ДПІ у Ренійському районі Одеської області з моменту його прийняття.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ДПІ у Ренійському районі Одеської області подала апеляційну скаргу, в якій апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Згідно з актом №471/2301/25050699 від 26 червня 2009 року виїзної планової перевірки РМДОУ "АИСТ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, перевіркою було встановлено порушення позивачем п.4.1.ст.4; п.5.1, п.5.2, пп.5.4.6 пп.5.4.8 п.5.4., пп.5.6.1 п.5.6, пп.5.7.1 п.5.7 ст. 5; пп.8.1.2 п.8.1, пп.8.2.2 п.8.2, пп.8.6.1 п.8.6, пп.8.7.1 п.8.7. ст. 8; пп.11.2.1 п.11.2. ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", п.3.1 розділу 3 "Порядку складання Декларації з податку на прибуток", затвердженого Наказом ДПА України №143, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді що перевірявся, на загальну сум 148 878 грн.

На підставі акта перевірки та ДПІ у Ренійському районі Одеської області 29 січня 2010 року прийнято податкове повідомлення-рішення №/3.

Факт отримання підприємством товарів від СПД ФО ОСОБА_3 на суму 38 507, 55 грн., від СПД ФО ОСОБА_4 на суму 111 375 грн. та від СПД ФО ОСОБА_2 на суму 80 060 грн., підтверджується відповідними накладними та рахунками-фактурами щодо розрахунків з СПД ФО ОСОБА_3, відповідною накладною з СПД ОСОБА_5 та з СПД ФО ОСОБА_4

Після оприбуткування товарів РМДОУ "АИСТ", віднесло вказані витрати до валових витрат підприємства.

Продукти харчування були використані підприємством у власній господарській діяльності, що підтверджується відомостями видачі продуктів з комори та меню-вимогами на видачу продуктів, накладними на відпуск товарів, які є первинними бухгалтерськими документами.

На виконання умов договору №4 від 01 червня 2008 року між РМДОУ "Аист" та ФОП ОСОБА_6 останньою було поставлено товар (миючі засоби) на суму 80 060 грн.

Підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_6 припинилася у 1 кварталі 2009 року у зв'язку зі смертю ОСОБА_6

За договором №4 від 01 червня 2008 року строк позовної давності по зобов'язанню з оплати за вказаний товар на момент перевірки не минув, заходи щодо стягнення заборгованості зі спадку у межах та за процедурою, визначеною законодавством не здійснювались.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів суду правомірність оскарженого рішення, у зв'язку з чим вважав можливим задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів визнає правильними вказані висновки суду першої інстанції та такими, що відповідають наявним в матеріалах справи доказам, а також нормам діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

В апеляційній скарзі ДПІ у Ренійському районі Одеської області вказується, що на час перевірки у позивача були відсутні документи щодо витрачання отриманих товарів у власній господарській діяльності і, тому, сума невикористаних товарів підлягала включенню до складу валових доходів, а не валових витрат підприємства. Також, вказується, що позивач неправомірно формував валові витрати за товари, які він отримав, проте не розрахувався за них. Крім того, апелянт зазначив, що позивач повинен був збільшити свій валовий доход на суму непогашеної ним заборгованості ФОП ОСОБА_6

Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" - валові витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, правомірність формування валових витрат визначається фактом придбання товарів з метою використання у власній господарській діяльності платника податку, відповідно, в даній справі апелянту для обгрунтування правомірності оскарженого рішення належало довести відсутність реальної поставки товарів позивачу або відсутність мети використання цих товарів у господарській діяльності останнього.

Разом з тим, не заперечуючи факту постачання товарів, апелянт обгрунтовує свою правову позицію тим, що під час перевірки позивачем не були надані документи, які підтверджують списання товарів (продуктів харчування) зі складу, а також тим, що позивач не розрахувався (не повністю розрахувався) за отриманий товар.

Однак, відсутність документів на списання продуктів харчування зі складу не є доказом того, що ці продукти придбавались не для подальшого використання у власній господарській діяльності установи, зокрема, враховуючи те, що зміст цієї діяльності (оздоровлення дітей, які знаходяться в установі) повністю узгоджується з метою господарської операції з придбання продуктів харчування.

Разом з тим, колегія суддів вважає за можливе звернути увагу на те, що зазначений вище Закон надає платнику податку право на збільшення валових витрат не після фактичного використання товарів у його власній господарській діяльності, а з моменту їх придбання з метою такого використання, при цьому Закон встановлює альтернативу стосовно дати збільшення валових витрат.

Так, згідно з пп.11.2.1. п.11.2 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" - датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;

- або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Отже, позивач мав право на збільшення валових витрат вже в момент оприбуткування придбаних ним продуктів харчування, а не лише після списання їх зі складу (тобто, фактичного використання) та проведення розрахунків за них і, тому, суперечні цьому висновку доводи апеляційної скарги є помилковими.

Стосовно твердження апелянта щодо необхідності збільшення валового доходу позивача на суму непогашеної ним заборгованості ФОП ОСОБА_6, колегія суддів вважає зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що по договору №4 від 01 червня 2008 року (а.с.158 т.1) позивач отримав від ФОП ОСОБА_6 товар (миючі засоби). Сума заборгованості позивача (80 060 грн.) перед ФОП ОСОБА_6 залишилась неоплаченою, у зв'язку зі смертю останньої.

Порядок врегулювання сумнівної, безнадійної заборгованості визначається ст. 12 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Зі змісту пп.12.1.1 п.12 цієї статті слідує, що право продавця товарів на збільшення суми валових витрат (у разі коли покупець таких товарів (робіт, послуг) затримує без погодження з таким платником податку оплату їх вартості) виникає, якщо відбувається будь-яка з таких подій: а) продавець звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості з покупця; б) надсилає покупцю претензію; в) звертається до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Цьому праву відповідає обов'язок покупця, передбачений пп.12.1.5 п.12.1 ст. 12 Закону, збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового врегулювання спорів або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді.

Таким чином, обов'язку покупця збільшити валові доходи мають передувати певні дії продавця та певні наслідки таких дій.

Наполягаючи на тому, що позивач (покупець товару) повинен був збільшити свій валовий доход на суму непогашеної ним заборгованості, апелянт не доводить наявність умов, встановлених вищенаведеною нормою Закону (пп.12.1.5 п.12.1 ст. 12), для цього, зокрема не доводить, що продавець ФОП ОСОБА_6 або її правонаступники зверталися до суду з позовом до позивача, чи надсилали йому претензію, чи звертались до нотаріусу з відповідними наслідками, у зв'язку з чим, вказане твердження апелянта є необгрунтованим.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ренійському районі Одеської області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 лютого 2012 року.

Головуючий:/підпис/Л Л.П. Шеметенко

Суддя:/підпис/С.Д. Домусчі

Суддя:/підпис/В.О.Скрипченко