Справа № 515/709/17
Суддя: Сивоконь Т. І.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 515/709/17
Провадження № 2-а/515/1188/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді Сивоконь Т.І.

за участю секретаря Комерзан Л.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

у порядку письмового провадження розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Саратського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

25.05.2017 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача, за яким просить визнати протиправним та скасувати Розпорядження Саратського обєднаного УПФУ Одеської області №129287 від 22 травня 2017 року. Визнати відмову Саратського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області, викладену в листі за №2/ч-02 від 19.05.2017 року, у призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 86% - протиправною. Зобов'язати Саратське обєднане Управління Пенсійного фонду України Одеської області прийняти Розпорядження, яким зарахувати ОСОБА_1 до судового стажу роботи за вислугою років, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86%, виходячи із стажу 23 роки 4 місяці 12 днів, в тому числі стаж роботи на посаді слідчого Татарбунарського РВ УМВС України в Одеській області з 01.11.1993 року по 04.09.1998 року та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 86% грошового утримання судді, у відповідності до грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи зі стажу 23 роки 4 місяці 12 днів відповідно довідки виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Одеській області про заробітну плату, починаючи з 14.03.2017 року, з врахуванням фактично виплачених сум.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з Розпорядження Саратського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області від 22.05.2017 року вбачається, що при вирішенні питання про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, довічне грошове утримання, як судді у відставці, позивачу з 14.03.2017 року призначено в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді замість 86%, виходячи зі стажу 23 роки 4 місяці 12 днів.

При цьому, відповідач виходив з того, що до стажу роботи на посаді судді відноситься тільки частина роботи на посаді слідчого Татарбунарського РВ УМВС України в Одеській області та фактична робота на посаді судді. Позивач вважає таке рішення управління Пенсійного фонду України незаконними та необґрунтованими, що у свою чергу стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Відповідач, надав суду заперечення проти позову, у яких зазначив, що чинним законодавством не передбачено зарахування будь-яких прирівняних посад, згідно яких розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді, а абзац 4 п.34 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в діючій редакції Закону застосовується лише для розрахунку надбавки за вислугу років, яка входить до складових заробітної плати.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши приписи чинного законодавства України у відповідний період, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами є адміністративно-правовими та врегульовані положеннями КАС України.

Судом встановлено, що Розпорядження УПФУ за №129287 від 22.05.2017 року зазначено, що при вирішенні питання про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, довічне грошове утримання, як судді у відставці, позивачу призначено в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з 14.03.2017 року. Загальний стаж враховано по 13.03.2017 року та складає 28 років 3 місяці 12 днів, з яких на посаді судді 18 років 6 місяців 28 днів, на посаді слідчого 4 роки 10 місяців 3 дні(а.с.15).

Копією Указу Президента України від 05 серпня 1998 року №846/98 підтверджується, що ОСОБА_1 05 серпня 1998 року було призначено суддею Татарбунарського районного суду Одеської області (а.с.19-21).

Наказом начальника Управління юстиції Одеської області № 216 ос від 03 вересня 1998 року позивача було зараховано до штату цього ж суду з 04.09.1998 року та встановлено посадовий оклад відповідно до штатного розпису(а.с.22).

Постановою Верховної ради України «Про обрання суддів» №1232-ІУ від 16.10.2003 року, відповідно до пункту 27 статті 85, частини першої статті 128 ОСОБА_3 України (254к/96-ВР), позивача обрано суддею Татарбунарського районного суду Одеської області безстроково(а.с.34-37).

Відповідно до копії рішення Вищої ради правосуддя від 23.02.2017 року №305/0/15 ОСОБА_1 була звільнена з посади судді Татарбунарського районного суду Одеської області у зв'язку з поданням заяви про відставку від 30.01.2017 року (а.с.5).

Відрахована ОСОБА_1 зі штату Татарбунарського районного суду Одеської області у зв'язку з звільненням у відставку - 13.03.2017 року (наказ №18-ск від 13.03.2017 року) (а.с.11).

Копією подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Татарбунарським районним судом Одеської області від 14.03.2017 року встановлюється, що стаж роботи ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 23 роки (а.с.13).

Із дослідженої копії трудової книжки позивача серії УКР №2230920 (а.с.6-10) та довідки розрахунку стажу судді, наданої Татарбунарським районним судом Одеської області відповідно додатку 3 до порядку подання документів про призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці органам Пенсійного фонду України (а.с.12), встановлено, що стаж роботи судді Чебан А.П., який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, складає 23 роки 4 місяці 12 днів, що є підставою для призначення щомісячного грошового утримання у розмірі 86 відсотків.

Судом також встановлено, що позивач з 01 листопада 1993 року по 03 вересня 1998 року безперервно працювала в органах Міністерства внутрішніх справ України, а саме: слідчим Татарбунарського РВ УМВС України в Одеській області. Стаж роботи на посаді слідчого становить 4 роки 10 місяців 2 дні (згідно копії послужного списку а.с.38-43).

При вирішенні питання про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач виходив з того, що до стажу роботи на посаді судді відноситься тільки фактична робота на посаді судді.

Між тим, з таким висновком погодитись неможливо з огляду на наступне.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Відповідно до ст.8 ОСОБА_3 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Згідно ст.22 ОСОБА_3 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_3, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.58 ОСОБА_3 України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 64 ОСОБА_3 України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Для визначення стажу роботи на посаді судді для отримання права на відставку та для отримання довічного грошового утримання слід керуватися чинним Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, в редакції станом на 05.01.2017 року, беручи до уваги, що позивач була звільнена з посади судді Татарбунарського районного суду у відставку 23.02.2017 року та відрахована зі штату суду 13.03.2017 року.

Згідно ч.1 ст.116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 137 відповідного Закону "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Проте, згідно пункту 34 ч.4 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" вищезазначеного Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, в редакції станом на 05.01.2017 року судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). (Пункт 34 розділу XII доповнено абзацом четвертим згідно із Законом України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 р. N 1798-VIII).

Відповідно статті 43 Закону «Про статус суддів», в редакції від 16.11.1995 року (яка діяла на день призначення позивача суддею), судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". ( 3723-12 ).

Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці,

який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу. (Абзац перший частини четвертої статті 43 із змінами, внесеними

згідно із Законом N 4015-12 від 24.02.94 )

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів

відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до

складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. (Частину четверту статті 43 доповнено абзацом другим згідно із Законом

N 4015-12 від 24.02.94 ).

Таким чином, нормативно-правовими актами, які визначали та визначають стаж роботи, з часу призначення на посаду судді та на час звільнення є Закон України №2862-XII від 15.12.1992 року «Про статус суддів», в редакції від 16.11.1995 року та Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, в редакції станом на 05.01.2017 року.

Згідно статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV в редакції від 06.02.2017 року законодавство про пенсійне забезпечення базується на ОСОБА_3 України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності ОСОБА_3 України (конституційності) окремих положень ст.2, абз.2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), зазначено, що визначені ОСОБА_3 та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

11 жовтня 2005 року в своєму рішенні Конституційний суд України по справі №1-21/2005 зазначив, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів.

Визначені ОСОБА_3 та законами України гарантії незалежності суддів, як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Крім того Конституційний суд України в рішенні від 08.06.2016 р. №4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених ОСОБА_3 України гарантій незалежності суддів.

За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що відповідач, вирішуючи заяву позивача щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не взяв до уваги положення діючого законодавства, що привело до прийняття ним незаконного рішення.

Аналіз наведених правових актів дає підстави для висновку, що на час виходу позивача у відставку чинне законодавство чітко передбачає зарахування до стажу роботи період роботи на посаді слідчого, що дає право не тільки на відставку, а і на отримання щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу який складає - 23 роки 4 місяці 12 днів та є підставою для перерахунку довічного грошового утримання, його збільшення з 80 до 86 відсотків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про порушення прав позивача з боку відповідача.

Гарантуючи дотримання і захист прав позивача, суд вважає поновлення порушеного права ОСОБА_1 можливим шляхом визнання протиправним та скасування Розпорядження Саратського обєднаного УПФУ Одеської області №129287 від 22 травня 2017 року, визнання відмови Саратського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області, викладеної в листі за №2/ч-02 від 19.05.2017 року, у призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 86% - протиправною, зобов'язання Саратського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області прийняти Розпорядження, яким зарахувати ОСОБА_1 до судового стажу роботи за вислугою років, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86%, виходячи із стажу 23 роки 4 місяці 12 днів, в тому числі стаж роботи на посаді слідчого Татарбунарського районного відділу УМВС в Одеській області з 01.11.1993 року по 04.09.1998 року та здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 86% грошового утримання судді, у відповідності до грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи зі стажу 23 роки 4 місяці 12 днів відповідно довідок виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Одеській області про заробітну плату, починаючи з 14.03.2017 року, з врахуванням фактично виплачених сум.

На підставі п.1,2 ч.1ст.256 КАС України постанова суду в частині здійснення призначення та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

У відповідності до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, відповідно до ст. 94 КАС України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею та документально підтверджений судовий збір у розмірі 640 грн.

Керуючись вимогами ст.ст.69-71,94,158,160,161,163,167,186 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Саратського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Саратського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області № 129287 від 22 травня 2017 року.

Визнати відмову Саратського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області, викладену в листі за №2/ч-02 від 19.05.2017 року, у призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 86% - протиправною.

Зобов'язати Саратське обєднане Управління Пенсійного фонду України Одеської області прийняти Розпорядження, яким зарахувати - ОСОБА_1 до судового стажу роботи за вислугою років, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86%, виходячи із стажу 23 роки 4 місяці 12 днів, в тому числі стаж роботи на посаді слідчого Татарбунарського районного відділу УМВС в Одеській області з 01.11.1993 року по 04.09.1998 року та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 86% грошового утримання судді, у відповідності до грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи зі стажу 23 роки 4 місяці 12 днів, відповідно довідки виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Одеській області про заробітну плату, починаючи з 14.03.2017 року, з врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з Саратського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в сумі 640 грн.

Постанова суду в частині здійснення призначення та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через Татарбунарський районний суд Одеської області. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сивоконь