Справа № 290/1/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Мандро О.В.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" травня 2017 р. Справа № 290/1/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Голови Вільшанської сільської ради-ОСОБА_4 на постанову Чуднівського районного суду Житомирської області від "03" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Голови Вільшанської сільської ради-ОСОБА_4 про бездіяльність щодо розгляду звернення та зобов'язання надати інформацію ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до голови Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області ОСОБА_4 про зобов'язання відповідача виконати вимоги його заяви від 14.11.2016 року, а саме: надати йому інформацію про власників майнових паїв реформованого КСП «Маяк» та про майно КСП «Маяк», що залишилось у володінні його правонаступника СТОВ «Злагода».

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтував тим, що він є власником майнового паю відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1, виданого Вільшанською сільською радою 10.08.2012 року на суму 9476 грн. і бажає отримати його в натурі. В березні 2000 року КСП «Маяк» було реорганізовано в СТОВ «Злагода». 26.04.2016 року та 14.11.2016 року він звертався до Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області із заявами про виділення майнового паю в натурі, в якій одночасно просив скласти і надати йому список власників майнових паїв реформованого КСП «Маяк», які не отримали свої майнові паї в натурі, та інформацію про майно КСП «Маяк», що залишилось у володінні його правонаступника СТОВ «Злагода». Однак, жодної із вказаних вимог виконано не було.

Постановою Чуднівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

Зобов'язано голову Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 наявну інформацію про власників майнових паїв реформованого КСП «Маяк» та про майно КСП «Маяк», що залишилось у володінні його правонаступника СТОВ «Злагода».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Голова Вільшанської сільської ради ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягає в порушенні приписів ст.183-2 КАСУ щодо розгляду справи в порядку скороченого провадження, та неправильне застосування норм матеріального права, неповноти з"ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач у направлених позивачу листах на його звернення не заперечував щодо наявності у розпорядженні Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області інформації стосовно власників майнових паїв КСП «Маяк» та майна реформованого КСП «Маяк», однак зазначав, що така інформація є неповною, при цьому відповіді не містять відомостей про запитувану інформацію. Тим самим на дотримався приписів Закону України «Про інформацію».

Колегія суддів частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору, що виник, зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому суд не може захистити порушене право у спосіб, який не передбачено законом.

Судами встановлено, що позивач 26 квітня 2016 року та 14 листопада 2016 року звертався до Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області із заявами, в яких просив скласти і надати йому список власників майнових паїв реформованого КСП «Маяк», які не отримали свої майнові паї в натурі, та інформацію про майно КСП «Маяк», що залишилось у володінні його правонаступника СТОВ «Злагода».

Зі змісту відповідей №189 від 13 травня 2016 року та № 408 від 21 листопада 2016 року, запитувана інформація щодо складення і надання списку власників майнових паїв реформованого КСП «Маяк», які не отримали свої майнові паї в натурі, та інформація про майно КСП «Маяк», що залишилось у володінні його правонаступника СТОВ «Злагода», позивачу не була надана.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно зі ст. 5 цього ж Закону реалізація права на інформацію не повинна порушувати законні інтереси інших громадян, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації", конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частиною першою статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що дії розпорядника інформації слід вважати відмовою в задоволенні інформаційного запиту лише в таких випадках: він не володіє і не зобов'язаний володіти запитуваною інформацією (тобто запитувана інформація не пов'язана з виконанням повноважень розпорядника); запитувана інформація має статус з обмеженим доступом; запитувач інформації не оплатив витрати, пов'язані з копіюванням або друком; запитувачем інформації не дотримано вимог до запиту на інформацію.

З пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції слідує, що Вільшанська сільська рада веде Книгу обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, де містяться відомості стосовно власників майнових паїв КСП «Маяк».

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, не надавши затребувану позивачем публічну інформацію, якою сільська рада володіє, допустив порушення вищенаведених законодавчих приписів, а тому права та інтереси позивача в цій частині є порушеними і підлягають поновленню.

Що стосується вимог позивача про зобов"язання відповідача надати ОСОБА_3 інформацію щодо майна КСП «Маяк», що залишилось у володінні його правонаступника СТОВ «Злагода», то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Порядок виділення майнового паю передбачено Законом України від 14 лютого 1992 року "Про колективне сільськогосподарське підприємство" (далі - Закон), Указом Президента України "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" від 29 січня 2001 року №62/2009, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки", Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62 (далі - Порядок), та Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року №315 (далі - Рекомендації).

Відповідно до ст. 9 Закону у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

Підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

Зі змісту позовної заяви та з пояснень позивача суду апеляційної інстанції вбачається, що необхідність витребування інформації щодо майна КСП «Маяк», що залишилось у володінні його правонаступника СТОВ «Злагода», зумовлено бажанням позивача одержати в натурі належний останньому майновий пай.

Згідно з п. п. 4.1, 4.2, 4.3 Рекомендацій співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву.

Отже, вирішення вказаного питання Законом не віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування - сільських рад і на останніх не покладається обов"язок вести облік майна реорганізованих КСП, яке передано у володіння правонаступникам таких сільськогосподарських підприємств. А, відтак, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

Що стосується порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 11 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 6 КАС України гарантовано право на судовий захист, і зазначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пленум Вищого адміністративного суду у Постанові №10 від 29.09.2016 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" роз"яснив, що за змістом пункту 1 частини першої статті 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах, зокрема, про оскарження бездіяльності розпорядника інформації щодо розгляду запиту на інформацію.

У частині другій статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI міститься перелік рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації, які запитувач має право оскаржити відповідно до КАС України. Цей перелік не є вичерпним і передбачає можливість оскарження як дій і рішень розпорядника інформації, так і його бездіяльність.

З огляду на це за правилами пункту 1 частини першої статті 183-2 КАС України належить розглядати лише спори щодо оскарження бездіяльності розпорядників інформації щодо розгляду запиту на інформацію. Спори про оскарження рішень і дій розпорядників інформації щодо розгляду запиту на інформацію (відмова в задоволенні запиту на інформацію, відстрочка задоволення запиту на інформацію, надання недостовірної або неповної інформації, несвоєчасне надання інформації (підпункти 1, 2, 4, 5 частини другої статті 23 Закону №2939-VI), а також бездіяльності розпорядників інформації, яка не стосується розгляду запиту на інформацію (невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону (пункт 6 частини другої статті 23 Закону №2939-VI), підлягають розгляду за загальними правилами адміністративного судочинства України.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї письмових доказів слідує, що відповідач направив позивачу відповідь на його запит, проте запитуваної інформації така відповідь не містить, а відтак, є неповною. Тому підстав для призначення справи до розгляду в порядку скороченого провадження у суду першої інстанції не було, чим допущено порушення норм процесуального права.

Що стосується заявленого позивачем клопотання про заміну на стадії апеляційного розгляду справи відповідача на належного - Вільшанську сільську раду, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог.

З метою процесуальної економії та забезпечення ефективного судового розгляду та швидкого захисту порушених прав у адміністративному процесуальному законодавстві існує інститут заміни неналежної сторони, що знайшло своє відображення у статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що позивач або відповідач є неналежними, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, за умови, якщо це не призведе до змін підсудності адміністративної справи. Виходячи зі змісту зазначеної частини статті, на суд першої інстанції покладається право заміни неналежної сторони.

Заміна неналежного відповідача може здійснюватись за умови: 1) якщо судом встановлено, що первісний відповідач є неналежним; 2) за наявності належного відповідача; 3) згоди позивача.

Виходячи з положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційної адміністративний суд не може замінити відповідача - голову Вільшанської сільської ради ОСОБА_4 на Вільшанську сільську раду або залучити до участі у справі другого відповідача, оскільки позовні вимоги до сільської ради не заявлялись, суд першої інстанції її як другого відповідача до участі у справі не залучив, а суд апеляційної інстанції в силу приписів статті 52 КАС позбавлений таких повноважень.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави вважати, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Голови Вільшанської сільської ради-ОСОБА_4 задовольнити частково, постанову Чуднівського районного суду Житомирської області від "03" березня 2017 р. скасувати. Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність голови Вільшанської сільської ради ОСОБА_4 щодо розгляду звернення ОСОБА_3 про надання інформації.

Зобов"язати голову Вільшанської сільської ради ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 інформацію про перелік власників майнових паїв реформованого КСП "Маяк" згідно Книги обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 с.М. Токарівка,Романівський район, Житомирська область,13030

3- відповідачу: Голова Вільшанської сільської ради-ОСОБА_4

- ,