Справа № 802/464/17-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/464/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

30 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Калинівського районного суду Вінницької області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області (далі - відповідач 1, 2) про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач у березні 2017 року звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати неправомірною відмову голови Калинівського районного суду Вінницької області від 03.03.2017 у видачі наказу про виплату вихідної допомоги у розмірі 10-ти місячних суддівських винагород за останньою посадою судді місцевого суду та доплати за перебування на адміністративній посаді на час прийняття відставки судді;

- зобов'язати голову Калинівського районного суду Вінницької області видати наказ щодо виплати вихідної допомоги у розмірі 10-ти місячних суддівських винагород за останньою посадою судді місцевого суду та доплати за перебування на адміністративній посаді на час звільнення на загальну суму 246 500 грн.;

- визнати неправомірною відмову начальника ТУ ДСА України у Вінницькій області у відмові виплатити вихідну допомогу у розмірі 10-ти місячних суддівських винагород за останньою посадою судді місцевого суду та доплати за перебування на адміністративній посаді на час прийняття відставки судді;

- зобов'язати начальника ТУ ДСА України у Вінницькій області виплатити вихідну допомогу у розмірі 10-ти місячних суддівських винагород за останньою посадою судді місцевого суду у зв'язку з відставкою судді на загальну суму 246 500 грн.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.04.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 26.03.1993 ОСОБА_2 призначений на посаду судді Калинівського районного суду Вінницької області.

07.10.2016 Верховною Радою України прийнято Постанову № 1600-VIII, якою, у зв'язку з поданням заяви про відставку, крім інших, звільнено з посади судді ОСОБА_2, та згідно наказу Калинівського районного суду Вінницької області № 99-с від 07.10.2016 відраховано із штату суддів з 07.10.2016.

28.02.2017 позивач звернувся із заявою до Калинівського районного суду Вінницької області про видачу відповідного наказу щодо виплати вихідної допомоги у відповідності до положень частини першої статті 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", що діяла на час набуття ним права на відставку, тобто станом на 26.01.2011.

03.03.2017 листа вих. №5/1/2017 позивачу повідомлено, що відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції чинній на момент Вашого звільнення) виплата вихідної допомоги у зв'язку з виходом судді у відставку не передбачена, а відтак видати наказ про її виплати не є можливим.

07.03.2017 позивач звернувся із заявою до ТУ ДСА у Вінницькій області про виплату вихідної допомоги у відповідності до положень ч. 1 ст. 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", яка діяла на момент набуття у нього права на відставку.

20.03.2017 листом вих. № 04-36/854, управлінням позивачу відмовлено у виплаті та зазначено, що чинним Законом України "Про судоустрій та статус суддів", який діяв на момент звільнення ОСОБА_2 з посади, не передбачено право судді, звільненого з посади у зв'язку із виходом у відставку, на отримання вихідної допомоги, а також, що будь - які виплати (в тому числі вихідної допомоги) здійснюються відповідно до наказів голови відповідного суду, як керівника бюджетної установи, однак такий наказ відносно виплати вихідної допомоги позивачу не надходив.

Позивач не погодившись із вказаним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, в даному випадку до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції від 09.12.2015, що діяла станом на день звільнення позивача, який в свою чергу не передбачав виплату вихідної допомоги при звільнені судді, а тому відмови відповідачів є правомірними, як наслідок відсутні підстави зобов'язувати нараховувати та виплачувати таку (вихідну допомогу).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Частиною 1 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ зазначено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. При цьому частиною 3 цієї ж статті встановлювалось, що судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Проте, вказаний Закон втратив чинність на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ (далі - Закон № 2453-VІ), який зберіг за суддею, який пішов у відставку право на отримання вихідної допомоги, однак передбачав інші розміри такої допомоги.

Частиною 1 ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції до 01.04.2014) судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Отже, що законодавством дійсно було передбачено право судді на виплату вихідної допомоги в розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку (в редакції Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ), а в подальшому в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою (в редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), однак необхідною передумовою для набуття даного права є вихід судді у відставку.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" від 27.03.2014 № 1166-VІІ, який набрав чинності з 01.04.2014, було внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та виключено з нього статтю 136, якою передбачалось, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Частинами 1-4 ст. 120 Закону № 2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

При цьому, положеннями Закону № 2453-VI, що діяв на момент звільнення позивача з посади судді не передбачалось, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, в даному випадку до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача (07.10.2016) (аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.10.2016 №К/800/17202/16 (№820/916/16)).

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19.11.2013 №10-рп/2013 висловив думку, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Разом з тим, у рішенні Європейського Суду від 10.03.2011 у справі "Сук проти України", суд зазначає, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Таким чином, в даному випадку до спірних правовідносин застосовуються положення Закону № 2453-VI в редакції від 09.12.2015, що діяла станом на день звільнення позивача, який в свою чергу не передбачав виплату вихідної допомоги при звільнені судді, а тому відмови відповідачів є правомірними, як наслідок відсутні підстави зобов'язувати нараховувати та виплачувати таку (вихідну допомогу).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Закон, на який посилається позивач як на підставу для нарахування та виплати йому вихідної допомоги, втратив чинність ще у 2014 році, тому, вимоги позивача не ґрунтуються на чинному положенні законодавства.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.