Справа № 548/570/17
Суддя: Миркушіна Н. С.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/548/37/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2017 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

при секретарі - Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 3 РПП БПОП ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції Велігурського Юрія Івановича, третя особа - батальйон поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області про поновлення строку на оскарження та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського взводу № 1 роти № 3 РПП БПОП ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції Велігурського Юрія Івановича, третя особа - батальйон поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області про поновлення строку на оскарження та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обгрунтування якого вказав, що 12.04.2017 року під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №548/452/17, позивачу стало відомо, що 20 березня 2017 року поліцейським взводу №1 роти №3 РПП БПОП ГУ НП в Полтавській області старшим сержантом поліції Велігурським Ю.І. було винесено постанову серії АР № 2395906 про притягнення позивача - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з"явилися, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, але представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

В судове засідання відповідач поліцейський взводу № 1 роти № 3 РПП БПОП ГУНП в Полтавській області старший сержант поліції Велігурський Ю.І. , та третя особа - батальйон поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області не з"явилися, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, але відповідач Велігурський Ю.І. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність представника третьої особи. Позовні вимоги не визнав та прохав у їх задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції сторін, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково на підставі слідуючого.

Судом встановлено,що позивач зазначає, що інкриміноване йому порушення правил дорожнього руху він не вчиняв, докази його провини відсутні, а тому дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки відповідно до змісту оскаржуваної постанови: 20.03.2017 року 01 год. 20 хв. позивач керував транспортним засобом ЗАЗ 110558 номерний знак НОМЕР_1 в м. Хоролі, по вул. Небесної Сотні, без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 ПДР.

Інкриміноване позивачу порушення правил дорожнього руху не конкретизоване (в постанові відсутні посилання на порушення конкретних підпунктів ПДР України), оскільки п.2.1 ПДР має відповідні підпункти: а),б),в),г),ґ), і лише п.п. 2.1а ПДР України, визначає,що Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; (підпункт "а" пункту 2.1 із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 р. N 620, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2011 р. № 1029).

Позивач на час винесення оскаржуваної постанови мав при собі посвідчення водія серія НОМЕР_2 видане 08.12.1998 р.н. ВРЕВ ДАІ з обслуговування смт. Семенівка, Семенівського, Хорольського та Глобинського районів, тому інкреміноване порушення ПДР він не вчиняв.

Оскільки пунктом 2.4. ПДР визначено:«На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ; (підпункт "а" пункту 2.4 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2011 р. N 1029).

Вимога п.2.4а ПДР України поліцейським взводу №1 роти №3 РПП БПОП ГУ НП в Полтавській області старшим сержантом поліції Велігурським Ю.І. позивачу не предявлялась, тому незрозуміло, яким чином останній міг встановити про наявність чи відсутність при собі під час керування позивачем транспортним засобом посвідчення водія.

Окрім того в порушення вимоги ст.251 КУпАП, поліцейський при складанні оскаржуваної постанови не зазначив жодних доказів, які б підтверджували факт відсутності в позивача посвідчення водія відповідної категорії, а тому винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП є протиправним.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст.71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 КАС України - адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч.3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач та представник третьої особи не надав, як і не надав доказів правомірності винесеної поліцейським взводу № 1 роти № 3 РПП БПОП ГУНП в Полтавській області старшим сержантом поліції Велігурським Ю.І., постанови, а саме того, що позивач порушив п.2.1.в ПДР України.

Ураховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач не довів в установленому порядку правомірність винесеної постанови про накладення на позивача стягнення у виді штрафу.

У відповідності до вимоги ст. 289 КУпАП України «Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови».

Вказана постанова відповідачем на місці її винесенне позивачу не вручалась, рекомендованим листом з описом його вмісту не направлялась (позивач рекомендованого листа з описом його вмісту з оскаржуваною постановою не отримував), про її існування він дізнався лише 12.04.2017 року під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №548/452/17, а тому позивач просить суд поновити строк на оскарження постанови Серії АР №395906 від 20.03.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 289 КУпАП.

Суд вважає, що позивачем по даній справі не пропущено строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки позивач дізнався про постанову лише 12.04.2017 року під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №548/452/17, і в десятиденний термін звернувся з позовом до суду, не позбавлений права на оскарження постанови .

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають частковому задоволенню .

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір у справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 158-163 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст. ст. 121, 251, 258, 268 КУпАП, суд -

П ОС Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 3 РПП БПОП ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції Велігурського Юрія Івановича, третя особа - батальйон поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області про поновлення строку на оскарження та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ,-задовольнити частково.

Постанову серії БР № 395906 від 20.03.2017 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП змінити. Скасувати накладене на ОСОБА_5 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, обмежившись усним зауваженням.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір у справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Хорольський районний Полтавської області суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Головуючий: Н.С. Миркушіна