Справа № 308/9576/16-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6225/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника громадянина В"єтнаму ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина В"єтнаму ОСОБА_1 про примусове видворення,-

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2016 року позивач - Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд з позовною заявою про примусове видворення громадянина Вєтнаму ОСОБА_1, його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

В обґрунтування позовних вимог Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України зазначає, що 01 вересня 2016 року на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб відповідач був переданий на територію України у встановленому Угодою порядку за незаконний перетин державного кордону України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби "Новоселиця" із покликанням на відсутність документів, що посвідчують його особу.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Примусово видворено за межі України громадянина Вєтнаму ОСОБА_1. Затримано з метою видворення громадянина Вєтнаму ОСОБА_1. В решті позовних вимог відовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, представник відповідача оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне затримання від 01.09.2016 та актом про приймання - передавання затриманих осіб іншим правоохоронним органам від 01.09.2016, відповідач громадянин Вєтнаму ОСОБА_1 (повнолітній) переданий на територію України у встановленому Угодою між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб порядку за незаконний перетин державного кордону України.

Оскільки громадянин Вєтнаму ОСОБА_1 перебуває на території України незаконно, документів, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичів на території України не має, позивач звернувся до суду з позовом про його примусове видворення за межі України, його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 " Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію".

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства,на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Примусове видворення іноземця та особи без громадянств здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України. Правила реєстрації іноземців та осіб без громадянства не поширюються на осіб, які з наміром визнання їх біженцями в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні чи отримання притулку або тимчасового захисту, незаконно перетнули державний кордон України. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснює реєстрацію іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія закону про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту в Україні, лише за наявності одного з документів, що видаються таким особам відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.а) ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, ратифікованої Законом України N 116-VI (116-17) від 15.01.2008, запитувана держава на запит запитуючої держави та без будь-яких інших формальностей, крім тих, що передбачені цією Угодою, приймає на свою територію громадян третіх країн чи осіб без громадянства, які не виконують чинних умов стосовно в'їзду на територію Запитуючої держави або перебування на ній або припинили виконувати такі умови, якщо надано докази відповідно до статті 7 цієї Угоди того, що такі особи, незаконно в'їхали на територію держав-членів безпосередньо з території України або на територію України безпосередньо з території держав-членів.

Згідно вимог п. 3ст. 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Судом встановлено, що відповідач міг встановленим порядком, передбаченим законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України, іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання або тимчасово прибути на працевлаштування на визначений термін. Натомість відповідач, переслідуючи мету незаконного перетину державного кордону України в напрямку Західної Європи, без документів та коштів для добровільного повернення на батьківщину, обрав найбільш легкий та незаконний спосіб.

Такі дії відповідача можуть загрожувати національним інтересам безпеки України, охорони громадського порядку та правам і законним інтересам громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Слід зазначити, що відповідач не звертався до територіального підрозділу Державної міграційної служби України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відтак останній не відноситься до осіб, яким надано статут біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначено статтею 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", однак відповідачем на розгляд суду не надано належних та допустимих доказів їх існування.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника громадянина В"єтнаму ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2016 року у справі №308/9576/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Р. Й. Коваль
В. Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 02.06.2017.