Справа № 826/7431/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

06 червня 2017 року м. Київ№ 826/7431/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача про закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_1
доКиївської міської державної адміністрації
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської державної адміністрації, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними дії Київської міської державної адміністрації щодо відмови виділення житла сім'ї ОСОБА_1; зобов'язати Київську міську державну адміністрацію виділити соціальне житло ОСОБА_1 в місті Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2016 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

17.01.2017 представником відповідача подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, так як даний спір є житловим незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Позивач просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України здійснював подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Надаючи правову оцінку заявленому відповідачем клопотанню, з урахуванням викладених обставин, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Водночас, в п.1 ч.1 ст.3 КАС України зафіксовано, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В тож й же час, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів та референдуму.

Таким чином, розгляд справ здійснюється за правилами встановленими КАС України лише у разі, якщо предметом спору та його суб'єктним складом справа належить до юрисдикції адміністративного суду.

Разом з тим, навіть якщо позовні вимоги заявлені до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи, але відповідач у спірних відносинах не здійснював владних управлінських функцій відносного заявника, такий спір не має сукупності ознак справи адміністративної юрисдикції, і не повинен розглядатись і вирішуватись адміністративним судом. При цьому, процесуальним законодавством може бути передбачено інший порядок судового вирішення спорів за участю органу державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб.

В свою чергу, приписи п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

Так, у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо).

Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень, як відповідача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спір щодо виділення житла громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, а отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України К/800/27259/15 від 22.06.2016 р., також постановах Верховного Суду України від 02.03.2016 р. (справа №6-14цс16) та від 23.02.2016 р. (справа №21-6551а15).

Відповідно до ч.1 ст.244 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Так, згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що справа не підлягає розгляду за правилами КАС України, а має бути вирішена в порядку встановленому ЦПК, а відтак клопотання представника Київської міської державної адміністрації про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями п.1 ч.1 ст.157, ст.158-160, 167, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника Київської міської державної адміністрації про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №826/7431/16 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

3. Роз'яснити ОСОБА_1 про його право на звернення із вказаним позовом до відповідного суду, в порядку передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом України, а також вказати на те, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя А.С. Мазур