Справа № 820/1630/17
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 травня 2017 р. 13:09 год. справа №820/1630/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Біленського О.О.

при секретарі судового засідання Король Д.О.

за участю:

представника позивача - Байдацький Д.О.,

представника відповідача - Волторніст С.І.,

представника третьої особи - Полухін А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ветеринарна компанія", третя особа - Державна екологічна інспекція у Харківській області, про застосування заходу державного реагування у виді анулювання дозволу на спеціальне водокористування, -

В С Т А Н О В И В:

Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації (далі - Департамент) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ветеринарна компанія" (далі - ТОВ "УВК"), третя особа - Державна екологічна інспекція у Харківській області (далі - Держекоінспекція), в якому просить суд: анулювати дозвіл на спеціальне водокористування підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ветеринарна компанія" від 03.10.2016 року Укр.№03.01-10-984 А/Хар.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до Департаменту надійшло подання Держекоінспекції від 03.03.2017 №845/01-24/02-09 про анулювання документа дозвільного характеру - дозволу на спеціальне водокористування ТОВ "УВК", обґрунтоване тим, що згідно Акту перевірки №664/01-04/02-09 підприємством допущено надання недостовірних відомостей в клопотанні до Департаменту при отриманні дозволу на спеціальне водокористування, а саме перевіркою встановлено, що ТОВ "УВК" здійснено самовільний забір 876,0 куб.м підземних вод із зазначеної свердловини за період з 03.06.2016 по 02.10.2016 року, що є порушенням ст. 44 Водного кодексу України. З огляду на вказане, ТОВ "УВК" при проходженні процедури отримання документа дозвільного характеру, а саме - дозволу на спеціальне водокористування, було допущено подання недостовірних відомостей у документах, які подаються разом зі заявою на отримання документа дозвільного характеру, що є порушенням чинного екологічного законодавства України та підставою для Департаменту, як дозвільному органу, звернутися до адміністративного суду з позовом про анулювання документа дозвільного характеру.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити на підставі викладених у позові фактів та додаткових пояснень.

Представник відповідача у запереченнях на адміністративний позов та у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що ТОВ "УВК" отримало Дозвіл на спеціальне водокористування 03 жовтня 2016 року Укр. № 03.01-10-984 А/Хар. зі строком до 04 жовтня 2019 року. Дозвіл було отримано на підставі позитивних висновків Державного агентства водних ресурсів України від 21.09.16 року № 6293/ХР/30-16 та Державної служби геології та надр України від 01.09.2016 № 13245/13/10-16. З досліджених під час проведення перевірки документів, позивачем зроблено висновок, що ТОВ "УВК" здійснено самовільний забір 876,0 куб.м. підземних вод із зазначеної свердловини за період з 03.06.2016 року, що є порушенням ст. 44 ВК України. Тобто, в позовній заяві позивач пов'язує відомості про факт самовільного забору води та недостовірних відомостей, що подавались ТОВ "УВК" в документах для отримання Дозволу, при цьому позивачем не спростовується відомості, що були зазначені в документах ТОВ "УВК" на отримання Дозволу, а лише, зазначається інформація про самовільне водокористування, за яке передбачена адміністративна відповідальність та відповідальність у вигляді відшкодування завданих збитків державі, а не скасування дозволу на спеціальне водокористування. З огляду на викладене, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засідання підтримав позицію позивача та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

До Департаменту надійшло подання Держекоінспекції від 03.03.2017 №845/01-24/02-09 про анулювання документа дозвільного характеру - дозволу на спеціальне водокористування ТОВ "УВК", яке обумовлене тим, що у період з 09 по 29 листопада 2016 року Держекоінспекцією здійснено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ "УВК".

За результатами перевірки Держекоінспекцією складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №664/01-04/02-09.

Відповідно до п.1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовище від 10.09.2008 №464 акт перевірки - документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання. Тому виходячи з вищевикладеного - Акт перевірки є документом, підтверджуючим наявність порушення вимог чинного законодавства України.

На підставі позитивних висновків Державного агентства водних ресурсів України від 21.09.16 року № 6293/ХР/30-16 та Державної служби геології та надр України від 01.09.2016 № 13245/13/10-16, ТОВ "УВК" отримало дозвіл на спеціальне водокористування від 03.10.2016 Укр.№03.01-10-984 А/Хар.

Згідно Акту перевірки підприємством допущено надання недостовірних відомостей в клопотанні до Департаменту при отриманні дозволу на спеціальне водокористування, а саме в клопотанні ТОВ "УВК" зазначено фактичне водоспоживання за попередній рік у обсязі 1,75 тис. куб.м/рік, що відображено у п.13 висновку щодо можливості видачі дозволу на спеціальне водокористування Державного агентства водних ресурсів України від 21.09.2016 №6293/ХР/30-16 та клопотанні яке було подано разом із заявою на отримання документа дозвільного характеру.

Відомості, викладені в клопотанні підприємства не відповідають дійсності та спростовується наступними документами: 1) довідкою від 18.11.2016 року №3/18 за підписом керівника ТОВ "УВК" у відповідності до якої з 22.04.2013 року, згідно наказу підприємства від 22.04.2013 року №11, свердловина підприємства була законсервована, розконсервація відбулась 03.06.2016 року; 2) листом Харківської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Харківській області від 25.11.2016 №9653/10/20-23-12-03-08, згідно з яким з 01.01.2013 по 03.06.2016 року забір підземних вод підприємством не здійснювався; 3) інформацією з журналу обліку водоспоживання (водовідведення) водовимірювальними приладами та обладнанням за типовою формою ПОД-11.

Недостовірність поданих підприємством даних зазначена у п.12 клопотанні про погодження умов і отримання дозволу на спеціальне водокористування для діючих промислових, комунальних, транспортних та інших несільськогосподарських підприємств, зокрема розмір фактичного водоспоживання.

У пункті 12 клопотанні (Характеристика водоспоживання) підприємство вказує розмір фактичного водоспоживання. Ця цифра зазвичай вказується як фактичне водоспоживання за попередній період (наприклад останній рік). Відповідно до п.7 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані здійснювати засобами вимірювальної техніки, у тому числі автоматизованими, облік забору та використання вод, контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об'єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Відповідно до листа ТОВ "УВК" №1/10 від 10 лютого 2017 року підприємство здійснює облік води за допомогою водолічильника та ведеться встановлений чинним законодавством України журнал обліку водоспоживання водовимірювальними приладами та обладнанням №ПОД-11.

В п.12 клопотання, яке підприємство подало разом із заявою від 27.09.2016 на отримання дозволу на спеціальне водокористування зазначено, що розмір фактичного водоспоживання становить 1,75 тис.м3/рік. Це також відображено у п.13 висновку державного агентства водних ресурсів України від 21.09.2016 №6293/ХР/30-16.

Суд зазначає, що розмір фактичного водоспоживання 1,75 тис.м3/рік не є обґрунтованим відповідачем та не підтверджується жодними розрахунками.

Згідно довідки ТОВ "УВК" від 18 листопада 2016 року №3/18 свердловина яка розташована на території підприємства була законсервована з 22.04.2013 по 02.06.2016 року, про що також не було повідомлено Департамент при проходженні процедури отримання документа дозвільного характеру.

Однак, фактично відповідач не здійснював водоспоживання починаючи з 22.04.2013 року по ІІ квартал 2016 року, що підтверджується листом Харківської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС в Харківській області від 25.11.2016 №9653/10/20-23-12-03-08.

При цьому, за результатами планової перевірки Держекоінспекцією було встановлено здійснення самовільного забору 876,0 куб.м підземних вод із свердловини ТОВ "УВК" за період з 03.06.2016 по 02.10.2016 року, що є порушенням ст. 44 Водного кодексу України.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки ТОВ "УВК" №3/18 від 18.11.2016 року, повідомлялось, що свердловина, розташована на території підприємства, була розконсервована з 03.06.2016 року згідно з наказом №20П від 01.10.2016 року, тобто наказ було видано після фактичного початку водоспоживання.

Виходячи з вищенаведеного, останнім фактичним водоспоживанням підприємства ТОВ "УВК" був самовільний забір води у період з 03.06.2016 по 02.10.2016. Однак підприємство у клопотанні зазначило інший, необґрунтований розмір останнього фактичного водоспоживання, інформація стосовно якого спростовується вищезазначеними доказами. У документах які були подані Департаменту містяться ознаки недостовірності стосовно стану свердловини, на яку отримувався дозвіл, оскільки згідно даних фактичного водоспоживання за останній період свердловина була діючою.

З наявних матеріалів справи вбачається, що в процесі перевірки Держекоінспецією встановлені факти подання підприємством ТОВ "УВК" недостовірних відомостей у заяві та документах, які додаються до неї, для отримання дозволу на спеціальне водокористування.

Таким чином перевіркою встановлено, що ТОВ "УВК" здійснено самовільний забір 876,0 куб.м підземних вод із зазначеної свердловини за період з 03.06.2016 по 02.10.2016 року, що також є порушенням ст. 44 Водного кодексу України.

Окрім цього, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення №02-26/422 від 12 грудня 2016 року ОСОБА_5, працюючи на посаді головного інженера ТОВ «Українська ветеринарна компанія», вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. ст. 44, 49 Водного Кодексу України, ст. 17 Закону України «Про відходи» тим, що будучи відповідальною посадовою особою, згідно наказу по підприємству від 02.01.2016 року № 2-П, допустив здійснення викидів забруднюючу речовину в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за відсутності дозволу на викиди, а саме: від твердопаливних котлів Vitoligno 100-S VL1A та Caltherm CT 115 XF, введених в експлуатацію в 2016 році та дихальних клапанів без відповідного дозволу на викиди; допустив самовільне водокористування з підземного джерела - артсвердловини, а саме забір підземних вод за відсутності дозволу на спец водокористування до 02.10.2016 року, допустив порушення правил ведення первинного обліку відходив, а саме не ведеться за встановленою формою, допустив змішування відходів.

Вказана постанова була оскаржена до суду та постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.04.2017 року по справі №645/64/17 (відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень дата набрання законної сили 04.05.2017 року) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Державної екологічної інспекції України Державної екологічної інспекції у Харківської області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Українська ветеринарна компанія» про скасування про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було відмовлено.

Відповідно до положень ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, встановлений актом перевірки факт надання недостовірних відомостей підтверджується, окрім іншого, вказаним рішенням суду.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Водного кодексу України, Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №321.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" документи дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

У відповідності до ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням за погодженням з територіальними (місцевими) органами центральних органів виконавчої влади, що здійснюють регулювання у відповідній сфері, та територіальними органами уповноваженого органу, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України. Такі порядки мають передбачати, зокрема, вичерпний перелік документів, які суб'єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 7 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" прийняття від суб'єкта господарювання або уповноваженої ним особи заяви про одержання (переоформлення, одержання дубліката, анулювання) документа дозвільного характеру здійснюється державним адміністратором виключно в дозвільному центрі.

Заява про одержання (переоформлення, одержання дубліката, анулювання) документа дозвільного характеру, що оформляється дозвільними органами, або декларація подається суб'єктом господарювання в паперовій формі - особисто, через уповноважену ним особу, надсилається поштою або у випадках, передбачених законом, - в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій (електронною поштою або через Єдиний державний портал адміністративних послуг).

До заяви додаються документи, необхідні для видачі документа дозвільного характеру, передбачені законом, яким регулюються відносини щодо одержання такого документа.

Статтею 44 Водного кодексу України передбачено, що водокористувачі зобов'язані, в тому числі, здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Відповідно до ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до ст. 49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається: державними органами охорони навколишнього природного середовища - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення; Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими Радами за погодженням з державними органами охорони навколишнього природного середовища - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.

Дозвіл на спеціальне водокористування надається безоплатно.

Порядок видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

Спеціальне водокористування є платним.

Процедуру видачі юридичним і фізичним особам (далі - водокористувачі) дозволів на спеціальне водокористування (забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання у водні об'єкти забруднюючих речовин, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів) визначає Порядок видачі дозволів на спеціальне водокористування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 р. №321 (далі - Порядок №321).

Відповідно до п. 1 ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 321 "Про затвердження Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування" дозволи видаються у разі використання води водних об'єктів: загальнодержавного значення - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями; місцевого значення - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими держадміністраціями.

При цьому, відповідно до п. 3 Порядку №321 видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Згідно ст. 55 Водного кодексу України право юридичних та фізичних осіб на спеціальне водокористування припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у спеціальному водокористуванні; 2) закінчення строку спеціального водокористування; 3) ліквідації підприємств, установ чи організацій; 4) передачі водогосподарських споруд іншим водокористувачам; 5) визнання водного об'єкта таким, що має особливе державне значення, наукову, культурну чи лікувальну цінність; 6) порушення умов спеціального водокористування та охорони вод; 7) виникнення необхідності першочергового задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення; 8) систематичного невнесення збору в строки, визначені законодавством. Законодавством України можуть бути передбачені й інші підстави для припинення права спеціального водокористування.

Так, відповідно до ст. 56 Водного кодексу України припинення права спеціального водокористування здійснюється: 1) за клопотанням водокористувача у випадках, передбачених пунктом 1 статті 55 цього Кодексу; 2) за рішенням органу, що видав дозвіл на спеціальне водокористування, у випадках, передбачених пунктами 2 - 4 статті 55 цього Кодексу; 3) за рішенням Кабінету Міністрів України або відповідних рад у випадках, передбачених пунктами 5 і 7 статті 55 цього Кодексу; 4) на вимогу органу, який видав дозвіл на спеціальне водокористування, у випадках, передбачених пунктами 6 і 8 статті 55 цього Кодексу.

Припинення права на спеціальне водокористування в усіх випадках здійснюється органом, що видав дозвіл на спеціальне водокористування (п.9 Порядку 321).

Водночас, відповідно до вимог п. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав: - звернення суб'єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру; - наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом; - наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб'єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Таким чином, з огляду на встановлений під час проведення перевірки та не спростований під час судового розгляду факт надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації, суд приходить до висновку, що позовна вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відносно твердження відповідача, що інформація, викладена у п. 12 клопотанні це «розрахунки взяті з таблиці «Обгрунтування у воді», яка в свою чергу заповнюється у відповідності до ДБН В.2.5.-64:2012 з урахуванням виробничих потужностей підприємства та особливостей здійснення господарської діяльності», суд зазначає наступне.

Пункт 12 клопотання (Характеристика водоспоживання) поділяється на два розділи, це - Водоспоживання нормативно-розрахункове та водоспоживання фактичне. В першому розділі зазначається інформація, стосовно нормативного розрахунку водокористування, який заповнюється відповідно до вимог ДБН В.2.5.-64:2012. В другому - фактичне водоспоживання, тобто фактичну кількість забраної підприємством води.

Враховуючи докази, наявні в матеріалі справи, зокрема довідку підприємства від 18.11.2016 року №3/18 та лист Харківської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Харківській області від 25.11.2016 №9653/10/20-23-12-03-08 підприємство починаючи з 2013 року фактично не використовувала свердловину у роботі і фактично не здійснювало водоспоживання, а отже інформація, викладена у п.12 клопотанні - недостовірна.

Вказана інформація також відображена у висновку Державного агентства водних ресурсів України, який необхідний для отримання дозволу на спеціальне водокористування. У пункті 13 зазначеного висновку вказано, що фактичне водоспоживання за попередній рік - згідно з даними клопотання.

При цьому, після отримання висновку підприємство не заперечувало проти інформації, на підставі якої було видано цей висновок, зокрема про фактичне водоспоживання, яке дорівнює 1.75 тис. м3/на рік.

Враховуючи висновок державного агентства водних ресурсів України, на підставі якого було отримано дозвіл на спеціальне водокористування, інші письмові докази, наявні в матеріалах справи та інформації, викладеній у письмових запереченнях ТОВ "УВК" до адміністративного позову Департамент прийшов до висновку про недостовірність поданих даних у клопотанні, зокрема у п. 12 (фактичне водоспоживання), що є підставою для анулювання документа дозвільного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, з огляду на позовні вимоги та встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ветеринарна компанія", третя особа - Державна екологічна інспекція у Харківській області, про застосування заходу державного реагування у виді анулювання дозволу на спеціальне водокористування - задовольнити.

Анулювати дозвіл на спеціальне водокористування підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ветеринарна компанія" від 03.10.2016 року Укр.№03.01-10-984 А/Хар.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 06.06.2017 року.

Суддя Біленський О.О.