Справа № 872/4262/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2017 рокусправа № 208/5546/16-а (2-а/208/185/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року

у справі № 208/5546/16(2а/208/185/16)

за позовом ОСОБА_1

до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язати певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила:

визнати протиправними дії Кам'янського (Дніпродзержинського) об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у перерахунку пенсії відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

зобов'язати відповідача перерахувати з 01.01.2016 призначену позивачу пенсію у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012, №763 від 30.09.2015 та №1013 від 09.12.2015, згідно з вимогами ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 11.02.2016 №18-39вих16 в розмірі 90% місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 11.02.2016 з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, яким з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Позивач зазначає, що нормами чинного на час призначення пенсії законодавства була передбачена зміна розміру пенсії шляхом її перерахунку у зв'язку з підвищенням заробітної плати. Визначені в п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 обмеження не стосуються пенсіонерів, які до 02.03.2015 вже отримували пенсії і мали гарантоване право на їх перерахунки.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.02.2017 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у перерахунку пенсії відповідно до с. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» протиправними.

Зобов'язано Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 №2663-ІІІ, виходячи із розміру 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 11.02.2016 №18-39вих16 та провести відповідні виплати починаючи з 30.05.2016 з урахуванням отриманих сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру», на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Скасування законодавчого акта, який передбачав наявність права на перерахунок пенсії, звужує зміст та обсяг конституційних соціальних гарантій державних службовців. Право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Не погодившись з постановою першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач зазначає, що у зв'язку з внесенням змін у законодавство, що регулює питання пенсійного забезпечення, в тому числі працівників прокуратури, з 01.06.2015 раніше призначені пенсії в порядку та на умовах, визначених Законами України «Про прокуратуру», не перераховуються. Безпосередньо в Законі передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій визначаються Кабінетом Міністрів України,натомість Кабінетом Міністрів України відповідний порядок не приймався, тому сама по собі зміна оплати праці прокурорсько-слідчих працівників не є підставою для перерахунку пенсій. Позивач звернулась із заявою про перерахунок пенсії 30.05.2016, а редакція Закону України «Про прокуратуру» на цей час не містила норми, яка б передбачала таку підставу для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Спірним в межах даної справи є право позивача на перерахунок пенсії з 01.01.2016 у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивачу - ОСОБА_1 27.01.2005 призначено пенсію за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, виходячи із розміру 90% заробітної плати.

01.12.2015 підвищено заробітну плату працівникам прокуратури Дніпропетровської області відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 11.02.2016 №18-39вих16 з 01.12.2015 заробітна старшого прокурора прокуратури підвищена і складає 9798,02 грн. (а.с.17).

30.05.2016 позивач звернулася до Кам'янського (Дніпродзержинського) об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі означеної вище довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-39вих16 від 11.02.2016.

Рішенням комісії по розгляду звернень громадян Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 06.06.2016 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, з тих підстав, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с.18).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача, вважає за необхідне зазначити наступне.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії регулюються, в тому числі, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, питання перерахунку пенсії орган Пенсійного фонду зобов'язаний вирішувати на підставі правових норм, що діють на час звернення пенсіонера до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 в редакції, що діяла до 01.01.2015, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною 18 цієї ж статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII встановлено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28.12.2014 №76-VIII, який набув чинності з 01.01.2015, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991, частину 18 статті 50-1 викладено у новій редакції, а саме: «умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Одночасно, пунктом 16 Прикінцевих положень Закону №76-VIII зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

15.07.2015 набув чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014. Згідно п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом: Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991, крім п. 8 ч.1 ст.15, ч.4 ст. 16, абз.1 ч.2 ст. 46-2, ст. 47, ч.1 ст. 49, ч.5 ст.50, ч.ч. 3, 4, 6, 11 ст. 50-1, ч.3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), ст. 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст. 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст. 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Відповідно до ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

З огляду на наведені правові норми, з 01.01.2015 на законодавчому рівні не передбачено в якості підстави для перерахунку пенсії за вислугу років колишнім працівникам прокуратури підвищення заробітної плати працюючих працівників прокуратури.

Також на момент звернення позивача до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з відповідною заявою від 30.05.2016 Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначені.

Отже на час виникнення спірних правовідносин у зв'язку з внесенням змін у спеціальному законодавчому акті, що регулює питання пенсійного забезпечення позивача, - Законі України «Про прокуратуру», відсутня така підстава для перерахунку раніше призначеної пенсії як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Не містять такої підстави і інші норми пенсійного законодавства, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення», який, як зазначено в його преамбулі, гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки. А згідно ст.11 цього Закону до відання Кабінету Міністрів України належать питання, пов'язані з реалізацією і додержанням гарантій, передбачених цим Законом.

Також не встановлено такої підстави і в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

За правилами ст.5 вказаного Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Отже, в даному випадку не визначення Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991, ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 не може бути підставою для перерахунку призначеної пенсії позивачу у зв'язку із збільшенням заробітної плати на посаді, на якій працювала позивач до виходу на пенсію, оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії жодною правовою нормою наведена позивачем обставина не визначена в якості законодавчо встановленої підстави для перерахунку призначеної пенсії позивачу.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії у відповідача не було законних підстав для здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 11.02.2016 №18-39вих16.

Стосовно посилання позивача на положення Конституції України, зокрема, ч.3 ст.22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст..46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом ст.22 Конституції України звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

В даному випадку наділення в установленому порядку Кабінету Міністрів України повноваженнями щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не є свідченням звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод вказаних осіб.

Крім того, у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що із закріпленим в ст.46 Конституції України правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

У Конституції України передбачено гарантії прав громадян на соціальний захист, зокрема такі, як законодавче закріплення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92) , визначення джерел державного соціального забезпечення (частина друга статті 46) , контроль за використанням коштів Державного бюджету України ( стаття 98) .

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права. Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, Конституційний Суд України встановив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Стосовно дії закону в часі апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ця норма є загальновизнаним принципом права, який знайшов своє відображення в Конституції України як гарантія прав і свобод людини і громадянина, який треба розуміти так, що дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99).

Як встановлено вище, відповідно за правилами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» до 01.01.2015 перерахунок раніше призначених пенсій здійснювався у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

З прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28.12.2014 №76-VIII встановлена ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 умова перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури виключена.

Також не міститься така умова і в Законі України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014.

При цьому відповідні положення вказаних законів неконституційними не визнано, є чинними, а відтак обов'язковими до виконання, в тому числі, відповідачем.

Приймаючи до уваги, що суб'єктивне право пенсіонера на перерахунок пенсії виникає в момент звернення із заявою про перерахунок на підставі нормативно-правового акту, який є чинним на час подачі відповідної заяви, пенсія не може бути перерахована на підставі норми права, яка втратила свою чинність.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже з огляду на відсутність правової норми, яка б передбачала перерахунок призначеної позивачеві пенсії за наведених позивачем обставин, апеляційний суд вважає, що відповідачем не вчинено будь-яких протиправних дій щодо звуження змісту та обсягу прав позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору і відповідно до ст..202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року у справі № 208/5546/16(2а/208/185/16) скасувати, прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, може бут оскаржена в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко