Справа № 813/1533/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року справа № 813/1533/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

при секретарі судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною відмову, скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною відмову, скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно дійшов до висновку про неможливість визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів за ціною договору, у зв'язку з неподанням ТзОВ «Тропік» документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, передбачених ч.ч.2, 3 ст.53 Митного кодексу України (далі - МК України). Позивач стверджує, що під час митного оформлення товару митному органу надано усі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК та повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, ці документи не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митного органу не було правових підстав для витребування у декларанта додаткового переліку документів. Однак митний інспектор всупереч наведеним вище положенням закону витребував у декларанта весь передбачений ч. 3 ст. 53 МК перелік документів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяв, просив позов задоволити.

Позиція відповідача викладена у письмовому запереченні на позов та обґрунтовується тим, що ТОВ Тропік подано до митного оформлення документи на товар «Клементини свіжі, виду CitrusclementinaHort. exTan., 1-го гатунку, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування». Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України. Декларант або уповноважена особа зобовязані надати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що підтверджуються обчисленню. Позивачем для митного оформлення товару не було подано заявку на перевезення вантажу, яка містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та подання якої передбачено договором на транспортно експедиційне обслуговування від 11.12.2015 року № 11/121; відсутня заявка на поставку товару, подання якої передбачено п.2.1.1, відсутня проформа інвойс подання якої передбачено відповідно до умов зовнішньо економічного договору № 114- 04-2011 від 27.04.2011 року. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав наведених у запереченні на адміністративний позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 29.11.2016 ТОВ «Тропік» через представника ФОП ОСОБА_3, який діє відповідно до договору доручення від 01.06.2011 № 49, в електронному вигляді подано до митного оформлення на митний пост «Малехів» Львівської митниці ДФС митну декларацію № 209140000/2016/052120 на товар «Клементини свіжі, виду CitrusclementinaHort. exTan., 1-го гатунку, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування».

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України (далі - МК) за основним методом (ціна договору) по ціні 0,43 Євро/кг.

На підтвердження митної вартості товарів декларантом надано весь передбачений ч. 2 ст. 53 МК пакет документів, а саме: декларація митної вартості; контракт від 27.04.2011 № 114-04-2011 з додатками від 27.04.2011 № 01-04-2011, від 22.11.2012 № 02-11-2012, від 16.12.2012 № 03-12-2012, від 12.11.2014 № 04-11-2014; рахунок-фактура (інвойс) від 26.11.2016 № 651; CMR від 28.11.2016 з відмітками про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного, фітосанітарного та радіоекологічного контролю; контракт від 01.11.2016 № 17-10/16 з додатком від 01.11.2016 № 01/16, рахунок-фактура від 28.11.2016 № FS/60/11/2016/USL, договір транспортного експедирування від 11.12.2015 № 11/12-1; рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 28.11.2016 № 139; фітосанітарне свідоцтво № EC/PL/0705592 від 28.11.2016; сертифікат походження товару EUR.1 № PL/MF/AL/0155536 від 28.11.2016; договір доручення від 01.06.2011 № 49.

29.11.2016 о 14:15 год. через засоби електронного звязку декларантом отримано повідомлення від головного державного інспектора Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 про надання додаткових документів, а саме: копія митної декларації країни відправлення; прейскуранти, прайс-листи, каталоги виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертним організаціями; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки на здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка на перевезення); за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

29.11.2016 митним інспектором прийнято рішення № 209000012/2016/200251/1 про коригування митної вартості за резервним методом по ціні 0,66 Євро/кг.

Декларант звернувся до митниці у порядку ч. 7 ст. 55 МК про випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК.

У звязку зі сплатою декларантом відповідних митних платежів та гарантій, вказаний вище товар був випущений у вільний обіг згідно митної декларації від 29.11.2016 № 209140000/2016/052212.

Відповідно до частин 8 статті 55 МК протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Згідно ч. 9 цієї статті, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

ТОВ Тропік звернулося до Львівської митниці ДФС із заявою від 06.02.2017 № 25 про надання додаткових документів, визнання заявленої декларантом митної вартості, скасування рішення про коригування митної вартості від 29.11.2016 № 209000012/2016/200251/1 та вивільнення сплаченої фінансової гарантії. До вказаної заяви на вимогу митного органу позивачем надано додатковий перелік документів, а саме: прайс-лист фірми «Rabafruits, S.L.» щодо цін на товари, які декларуються, заявка на поставку товару 28.11.2016;замовлення на перевезення вантажу від 26.11.2016, акт наданих послуг від 29.11.2016 № 139, лист ТОВ «БН-ГРУП» від 28.12.2016; митна декларація країни відправника від 28.11.2016 № 16PL401050E0126636; платіжне доручення в іноземній валюті від 23.12.2016 № 1462 про оплату вартості імпортованого товару, платіжне доручення від 02.12.2016 № НОМЕР_1 про оплату транспортно-експедиційних послуг;висновок Львівської торгово-промислової палати від 23.01.2017 № 19-09/76.

При цьому повідомлено, що ТОВ «Тропік» не оплачувало рахунків третім особам на користь продавця, а також відповідно не укладало із третіми особами договорів, пов'язаних з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

13.02.2017 Львівська митниця ДФС листом № 3881/10/13-70-19/39повідомила про залишення рішення про коригування митної вартості товарів без змін.

Не погоджуючись з вказаною відмовою та рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправною відмови і скасування рішення відповідача.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обовязок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Із наведених положень випливає, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Правові акти субєкта владних повноважень, в тому числі процедурне рішення митного органу про витребування додаткових документів, може бути ухвалене ґрунтуючись лише на доказах, а такими доказами передусім є документи, додані до вантажної митної декларації.

Частиною третьою статті 53 МКУ передбачено виключно три підстави витребування додаткових документів у декларанта: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

На основі викладеного можна дійти такого висновку: факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МКУ, є підставою для витребування додаткових документів.

Одним із принципів здійснення державної митної справи є такий принцип, як додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (пункт 7 частини першої статті 8 МКУ). У контексті процедури перевірки заявленої митної вартості під час митного контролю та митного оформлення згаданий принцип, означає обовязок органу доходів і зборів вживати заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, даною органом доходів і зборів доказам у справі (тобто документам, доданим до вантажної митної декларації). Це означає, що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

У звязку з цим пункт 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості у частині, яка не передбачає обовязку органу доходів і зборів викладати причини витребування додаткових документів, не узгоджується із принципом додержання інтересів особи, а тому при складенні відповідного запиту орган доходів і зборів, крім пункту 2.3, повинен виконувати відповідне положення статті 8 МКУ.

Згідно положення пункту 1 частини третьої статті 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації. Орган доходів і зборів повинен створити умови щодо реалізації цього права, тобто доводити до відома декларанта або уповноваженої ним особи те, яка саме інформація потребує уточнення.

З огляду на викладене суд зазначає, що Митним органом зазначено, що позивачем для митного оформлення товару не було подано заявку на перевезення вантажу, яка містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та подання якої передбачено договором на транспортно експедиційне обслуговування від 11.12.2015 року № 11/121; відсутня заявка на поставку товару, подання якої передбачено п.2.1.1, відсутня проформа інвойс подання якої передбачено відповідно до умов зовнішньо економічного договору № 114- 04-2011 від 27.04.2011 року, у рахунках на перевезення № 139 від 28.11.2016 року відсутні відомості щодо директора та головного бухгалтера підприємства.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості товарів декларант подає, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Таким чином, документами, які підтверджують витрати на транспортування товару, якщо перевезення здійснює транспортна організація є: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг. При цьому, серед вказаних документів відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така не є первинним чи розрахунковим документом та відповідно не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, із митної декларації, картки відмови, декларантом до митного оформлення поданий рахунок-фактура № 139 від 28.11.2016. Також з транспортних документів декларантом подано CMR від 28.11.2017 року.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що підставою для витребування додаткових документів передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, зокрема, стало неподання декларантом до митного оформлення заявки на поставку товарів.

Виключний перелік основних документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості визначений у ч. 2 ст. 53 МК України і серед вказаного переліку відсутній такий документ як заявка на поставку вантажу. До вказаних основних документів відноситься, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відповідно до Правил № 599 у графі 14 (а) ВМД у першому рядку в іноземній валюті зазначається ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Відповіднодо Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (далі - Правила № 599), у графі 14 (а) ВМД у першому рядку в іноземній валюті зазначається ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Документальним підтвердженням заявленої вартості товару є рахунок-фактура (інвойс), зазначений у графі 4 ДМВ, або рахунок-проформа, який також зазначається в графі 4 ДМВ, банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено, договір (контракт) купівлі-продажу товару, а також інші документи, перелік яких наведено в статті 53 МК України.

Як вбачається із матеріалів справи, декларантом до митного оформлення подано контракт від 27.04.2011 № 114-04-2011 з додатками від 27.04.2011 № 01-04-2011, від 22.11.2012 № 02-11-2012, від 16.12.2012 № 03-12-2012, від 12.11.2014 № 04-11-2014; рахунок-фактура (інвойс) від 26.11.2016 № 651.

Суд вважає необґрунтованим твердження відповідача про необхідність подання для підтвердження митної вартості товарів проформи-інвойсу, оскільки відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України рахунок-проформа подається митному органу для підтвердження митної вартості лише у тому випадку, коли товар не є обєктом купівлі-продажу. Натомість, якщо товар є обєктом купівлі-продажу, що має місце у даному випадку, митному органу надається рахунок-фактура (інвойс), який і був наданий митниці, зокрема, від 09.12.2016 № 10/12/2016/ЕХР.

З висновку Львівської торгово-промислової палати від 23.01.2017 № 19-09/76 вбачається, що в ньому наведено діапазон цін із значним розходженням. Суд враховує, що під час експертного дослідження оцінювач зробив запит до продавця - фірми «Rabafruits, S.L.» про надання інформації щодо вартості оцінюваних товарів, на який отримано відповідь про те, що вартість такого товару становить - 0,40 Євро/кг.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що експертом під час підготовки висновку до уваги бралися товари з відмінними характеристиками та відмінним походженням, оскільки у висновку та в примітці до неї зазначено, що у таблиці наведені пропозиції на ідентичні та подібні (аналогічні) товари з походженням з Іспанії.

Таким чином, суд вважає, що відповідач безпідставно дійшов до висновку про неможливість встановлення митної вартості товару, імпортованого позивачем, на підставі поданих ним документів.

З огляду на викладене, суд вважає, що декларантом під час митного оформлення товару митному органу надано усі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, та повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарі. Вказані документи не містять розбіжностей чи ознак підробки, а, відтак, у митного органу не було правових підстав для витребування у декларанта додаткового переліку документів.

Суд зазначає, що відповідач не довів, що виявлені розбіжності між поданими до митного оформлення документами впливають на митну вартість товару, що вони є складовими митної вартості товарів .

За таких обставин коригування митної вартості товару, що ґрунтується на раніше визначених митними органами митних вартостях, не узгоджується із приписами ст.53 МК України.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду України у справі №804/9132/13-а від 06.07.2015.

З огляду на наведене, суд вважає, що оскільки декларант подав документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, то відповідач не мав правових підстав для застосування наступних після основного методів визначення митної вартості товару.

Таким чином, із врахуванням встановлених обставин у справі та доказів, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до висновку, про визнання протиправною відмову Львівської митниці від 13.02.2017 року № 3881/10/13-70-19-39 та скасування рішення Львівської митниці ДФС від 29.11.2016 року № 209000012/2016/200251/1 про коригування митної вартості товарів.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до встановлених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у вигляді судового збору слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69 - 71, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Львівської митниці ДФС від 13.02.2017 року № 3881/10/13-70-19-39 та скасувати рішення Львівської митниці ДФС від 29.11.2016 року № 209000012/2016/200251/1 про коригування митної вартості товарів.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» (вул. Пекарська, 5/3, м. Львів, 79008, ) судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 30 травня 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.