Справа № 673/42/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 673/42/17

Головуючий у 1-й інстанції: Ягодіна Т.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

24 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Деражнянської міської ради Хмельницької області на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Деражнянської міської ради Хмельницької області в особі секретаря ради та міського голови про визнання протиправними та дискримінаційними рішення, дії та бездіяльність та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2017 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Деражнянського районного суду Хмельницької області з позовом до Деражнянської міської ради Хмельницької області в особі секретаря ради та міського голови про визнання протиправними та дискримінаційними рішення, дії та бездіяльність та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02.03.2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14.04.2016 року, прийнятою за наслідками розгляду позову ОСОБА_4 до Деражнянської міської ради визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету ради "Про вирішення земельного спору щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян".

Стягнуто з Деражнянської міської ради в особі її виконавчого комітету на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 551грн.20коп. та інші судові витрати на загальну суму 101 грн. 03коп., а всього 652грн.23коп.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_2 надавав правову допомогу ОСОБА_4 протягом судового розгляду вказаного спору.

В подальшому, 16.11.2016 року позивач ОСОБА_2 в якості адвоката звернувся із заявою до секретаря Деражнянської міської ради ОСОБА_5, яка була зареєстрована за №1246 та просив вирішити питання про включення до порядку денного виконкому міської ради питання про покладення на міського голову ОСОБА_6 обов'язку компенсувати міській громаді матеріальну шкоду в розмірі 652, 23грн. за рахунок власних коштів (а.с.48-49).

28.11.2016 року за вих. № 697 на адресу позивача за підписом секретаря міської ради направлено відповідь, згідно якої підписант посилаючись на відсутність у позивача зареєстрованого місця проживання на території м. Деражня, роз'яснив останньому право реалізовувати участь у місцевому самоврядуванні, в тому числі про відшкодування шкоди територіальній громаді за належності до територіальної громади, жителем якої він являється (а.с.15).

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про звернення громадян", Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні", Закону України "Про місцеве самоврядування", прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Розгляд письмових звернень громадян здійснюється органами державної влади і місцевого самоврядування, установами, організаціями незалежно від форм власності у відповідності з їх компетенцією. Це положення закріплено Конституцією України, Законом України "Про звернення громадян", Указом Президента України від 07.02.2008 року №109/2008 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування", Інструкцією з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затверджена постановою Кабінету Міністрів України 14.04.97 року № 348 (зі змінами та доповненнями), Класифікаторі звернень громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 858 (зі змінами та доповненнями).

Статтею 40 Конституції України передбачено право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом України "Про звернення громадян" (Далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Статтями 4, 5 цього ж Закону передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до статті 14 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Статтею 15 Закону визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до ст. 18 вказаного Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, в тому числі, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

-об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті.

Так, чинним законодавством закріплено прямий обов'язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян надати належну обґрунтовану відповідь на звернення громадян.

Колегія суддів критично оцінює доводи відповідача, щодо відсутності права у позивача в силу належності до іншої територіальної громади, брати участь у місцевому самоврядуванні територіальної громади м. Деражня, зазначаючи наступне.

Так, форми участі громадян у місцевому самоврядуванні визначенні Законом України "Про місцеве самоврядування", якими є: місцевий референдум; місцеві вибори (депутатів відповідної місцевої ради, передбачених законом посадових осіб місцевого самоврядування); загальні збори (конференції) громадян за місцем проживання; місцеві ініціативи; громадські слухання; участь у роботі органів самоорганізації населення.

Зі змісту звернення позивача вбачається, що останній висловлював пропозицію, клопотання секретарю ради ОСОБА_5 про включення до порядку денного виконкому місцевої ради питання щодо стягнення коштів згідно постанови суду, безпосередньо за рахунок власних коштів міського голови ОСОБА_6

Однак, під час підготовки відповіді на вказане звернення, секретар ради ОСОБА_5 не визначилася з характером питань, які порушувались у заяві позивача та прийшла до невірного висновку, що такі являються однією із форм участі громадян у місцевому самоврядуванні. В результаті цього, на адресу ОСОБА_2 був направлений лист від 28.11.2016 року, який не містить обґрунтованої відповіді на питання, які порушувалися позивачем у заяві.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності факту протиправної бездіяльності відповідача, що полягала у не розгляді належним чином заяви ОСОБА_3 від 16.11.2016 року, щодо включення до порядку денного виконкому міської ради питання про покладення на міського голову ОСОБА_6 обов'язку компенсувати міській громаді матеріальну шкоду в розмірі 652,23грн. за рахунок власних коштів.

Вірним також є висновок суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для визнання оспорюваних рішення, дії та бездіяльності Деражнянської міської ради дискримінаційними, враховуючи наступне.

Згідно ст. 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" дискримінація - рішення, дії або бездіяльність, спрямовані на обмеження або привілеї стосовно особи та/або групи осіб за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, сімейного та майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (далі - певні ознаки), якщо вони унеможливлюють визнання і реалізацію на рівних підставах прав і свобод людини та громадянина; непряма дискримінація - рішення, дії або бездіяльність, правові норми або критерії оцінки, умови чи практика, які формально є однаковими, але під час здійснення чи застосування яких виникають чи можуть виникнути обмеження або привілеї стосовно особи та/або групи осіб за їх певними ознаками, крім випадків, якщо такі дії або бездіяльність, правові норми або критерії оцінки, умови чи практика об'єктивно виправдані метою забезпечення рівних можливостей для окремих осіб чи груп осіб реалізовувати рівні права і свободи, надані їм Конституцією і законами України.

Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об'єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення.

Колегія суддів критично оцінює доводи позивача, щодо його дискримінації рішенням, дією та бездіяльністю суб'єкта владних повноважень при розгляді його заяви та наданні відповіді на останню за ознакою місця його проживання.

Так, під час розгляду заяви та наданні відповіді було порушено право позивача на отримання обґрунтованої відповіді на звернення. Разом з тим, вказані протиправні дії відповідача самі по собі не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб, зокрема, тим особам, які належать до даної територіальної громади або інших територіальних громад.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що позивачем не доведено застосування щодо нього дискримінованих рішень, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її апеляційного розгляду, а відтак відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно ч. 1 ст. 200 КАС, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Деражнянської міської ради Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Сапальова Т.В. Матохнюк Д.Б.