Справа № 820/1924/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"01" червня 2017 р. № 820/1924/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Спірідонова М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування наказу, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області, яке оформлено наказом № 1766 від 28 квітня 2017 року "Про проведення документальної планової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1"

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що підстав для прийняття наказу про проведення перевірки не було, хоча в наказі і зазначено, що перевірка позивача призначена відповідно до плану-графіку на ІІ квартал 2017 року. Позивач зазначає, що план-графік проведення документальних перевірок повинен оприлюднюватись на офіційному веб-порталі ДФС до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. На сайті ДФС України такої інформації немає, а отже спірний наказ винесений всупереч положенням Податкового кодексу України. Посилаючись на перелічені вище мотиви, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Головне управління ДФС у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що спірний наказ був виданий із дотриманням положень ст. 77 Податкового кодексу України. Також зазначив, що Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" запроваджено оприлюднення плану-графіка проведення документальних перевірок на офіційному веб-порталі ДФС до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки (п. 77.1 ст. 77 Кодексу). Проте, на думку відповідача, оскільки Закон № 1797-VIII набрав чинності з 1 січня 2017 року, то у контролюючого органу фактично не було можливості сформувати та затвердити план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків до 25 грудня 2016 року. Тому спірна перевірка була проведена у відповідності до Наказ Міністерства фінансів України від 02.06.2015 року №524 «Про затвердження Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків» на виконання затвердженого 31.03.2017 р. ДФС України плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на ІІ квартал 2017 року.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що 28.04.2017 р. за №1766 відповідач прийняв спірний наказ про проведення документальної планової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1

Як з'ясовано судом, юридичною підставою для прийняття спірного наказу про призначення перевірки суб'єкт владних повноважень обрав положення п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, п. 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77 та ст. 81 Податкового кодексу України, а також ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а фактичною підставою слугувало включення ОСОБА_1 до плану-графіку проведення документальних виїзних перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2017 р., затвердженого 31.03.2017 р. ДФС України.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд відзначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків врегульовано Податковим кодексом України, відповідно до ст.41 якого, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства - Державна фіскальна служба України, його територіальні органи, яким, у тому числі, виступає Головне управління ДФС в Харківськійй області.

Відповідно до п.п.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України однією із функцій, виконання якої повинні забезпечити контролюючі органи, визначено здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, та проведення відповідно до законодавства перевірок та звірок платників податків.

Статтею 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

21.12.2016року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" №1797-VIII, який набрав чинності 01.01.2017 року.

Підпунктом 1 п. 42 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» доповнено пункт 77.1 статті 77 Податкового кодексу України абзацом 2 наступного змісту: "План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки".

З метою забезпечення єдиного підходу до формування щоквартального плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 року №524 затверджено Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків" (далі-Порядок № 524).

Відповідно до пункту 4 розділу І даного Порядку (в редакції станом на день виникнення спірних відносин) до плану-графіка відбираються платники податків відповідно до вимог статті 77 Податкового кодексу України. Пунктом 5 Порядку № 524 встановлено, що план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС. Затверджений план-графік є обов'язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Суд відзначає, що за твердженням відповідача, саме згаданим наказом Міністерства фінансів і керувався податковий орган у спірних правовідносинах.

Проте, надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з того, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

У свою чергу, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 61.2. ст. 61 Податкового кодексу закріплено, що податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом. Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (п.п. 62.1.3 п 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України).

Таким чином суд доходить до висновку, що на час видання спірного наказу Податковим кодексом України було прямо закріплено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок на поточний рік, який має бути оприлюднений до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися перевірки.

Судом встановлено і відповідачем у ході розгляду справи визнано, що на 2017 рік такий план-графік не затверджувався.

З цього приводу суд наголошує, що відповідно до положень п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Наказ Міністерства фінансів України, на який посилається відповідач, призначаючи спірну перевірку, не є актом законодавства, а тому у податкового органу були відсутні підстави керуватися даним підзаконним нормативним актом за наявності у Податковому кодексі України обов'язкових передумов для проведення перевірки.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено факту порушення спірним рішення суб'єкта владних повноважень прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 як платника податків, то позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування наказу -задовольнити в повному обсязі.

Скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області № 1766 від 28 квітня 2017 року "Про проведення документальної планової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1" .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений 6 червня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.