Справа № 2а/1570/3251/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2017 р. м. Київ К/800/13562/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Голубєвої Г.К., Приходько І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013 у справі №2а/1570/3251/2011 за позовом Консорціуму «Південна Енергетична компанія» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень, -

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013, позовні вимоги Консорціуму «Південна Енергетична компанія» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю. Податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси № від 17.09.2010, №/1 від 30.11.2010, №/2 без дати скасовано.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція у Малиновському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 14.05.2013 прийняв її до свого провадження.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судових справ суддею-доповідачем у даному касаційному провадженні визначено суддю Шипуліну Т.М.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України Шипуліної Т.М. від 18.10.2016 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби прийнято до свого провадження.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013 та направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема, статті 139 Господарського кодексу України, пунктів 1.4, 1.8, 1.17 статті 1, підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1 та 7.4.4 пункту 7.4, підпункту 7.7.11 пункту 7.7 статті 7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», статей 1130, 1131 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено заміну відповідача - Державну податкову інспекцію у Малиновському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Малиновському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Консорціумом «Південна Енергетична Компанія» 03.10.2007 укладено договір про спільну діяльність без створення юридичної особи ( т.1, а.с.120-132).

Відповідно до пунктів 2.5, 2.6 та 2.7 договору про спільну діяльність Консорціум «Південна Енергетична Компанія» є оператором спільної діяльності, та, зокрема, здійснює бухгалтерський, податковий, статистичний облік спільної діяльності, сплачує податки, збори та інші обов'язкові платежі за результатами такої діяльності. Таким чином, позивач є уповноваженою особою за договором про спільну діяльність, у розумінні пункту 1.16 Порядку обліку платників податків, зборів (обов'язкових платежів), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 80 від 19.02.1998, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.03.1998 за № 172/2612 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин).

Для забезпечення ведення податкового обліку результатів спільної діяльності окремо від обліку результатів іншої своєї господарської діяльності Консорціуму «Південна Енергетична Компанія», як уповноваженій особі за договором про спільну діяльність надано номер 391481747 із ТРДПАУ, як платнику податків, та індивідуальний податковий номер 47, як платнику податку на додану вартість, згідно довідки відповідача № 12300/29-107 від 12.02.2008 та свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість за №100085529 ( т.1, а.с.135, 137).

Державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси проведено позапланову виїзну перевірку Договору про спільну діяльність від 03.10.2007 (реєстраційний номер платника 391481747) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 3508882,00грн. за червень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в листопаді, грудні 2007 року, січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2008 року, січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2009 року, січні, лютому, березні, квітні, травні 2010 року, за результатами якої складено акт №67/23-310/39148147 від 15.09.2010.

За висновками акта перевірки Договором про спільну діяльність від 03.10.2007 допущено порушення підпунктів 7.7.2, 7.7.11 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування за червень 2010 року у розмірі - 3508882,00грн. та підпунктів 7.2.1, 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» внаслідок чого завищено суму податкового кредиту за попередні податкові періоди згідно декларації за червень 2010 року на суму 2604172,00грн.

На підставі акта перевірки Державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2010, яким Договору сумісної діяльності від 03.10.2007 зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3508882,00грн. за податковою декларацією за червень місяць 2010 року внаслідок порушення підпунктів 7.7.2, 7.7.11 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

За результатами процедури апеляційного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення податковим органом скарги позивача залишено без задоволення, податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2010 - без змін та прийнято податкові повідомлення-рішення №/1 від 30.11.2010 та №/2 без дати.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» для цілей оподаткування дві чи більше особи, які здійснюють спільну (сумісну) діяльність без створення юридичної особи, вважаються окремою особою у межах такої діяльності. Облік результатів спільної (сумісної) діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами, згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем, як оператором спільної діяльності за договором про спільну діяльність від 03.10.2007 було укладено договір з ТОВ «Корсар» б/н від 01.11.2007 на здійснення охоронних послуг, з ПП «Спутник-А» №1 від 07.12.2007 на здійснення охоронних послуг, з Інститутом «Укренергомережпроект» №16-07 та №17-07 від 26.12.2007 на здійснення проектно-вишукувальних робіт щодо реконструкції ПЛ 750кВ Південно-Українська АЕС-Ісакча, з ТОВ «ПраймГеоЦентр-Одеса» №0605-01 від 12.08.2008 на виготовлення технічної документації із землеустрою, з ТОВ «ЕнКоГ» №10-12/08 від 18.12.2008 на здійснення інжинірингових та консультаційних послуг, з ДП «Центр державного земельного кадастру» №16/14/035164 від 20.10.2009 про надання послуг з ведення державного реєстру земель. Крім того, згідно акта приймання-передачі вкладу від 16.10.2007, ДП НЕК «Укренерго» як вклад до спільної діяльності за договором про спільну діяльність від 03.10.2007 передано високовольтну електричну мережу ПЛ 750кВ Південно-Українська АЕС-Ісакча.

За результатами виконання вищезазначених договорів та передачі на баланс позивача, як оператора спільної діяльності, високовольтної електричної мережі контрагентами виписані податкові накладні №24 від 30.11.2007, №232 від 30.11.2007, №233 від 26.12.2007, №237 від 31.12.2007, №68 від 05.02.2008, №261 від 26.05.2008, №372 від 08.07.2008, №1 від 31.07.2008, №4 від 31.08.2008, №5 від 30.09.2008, №6 від 31.10.2008, №7 від 30.11.2008, №8 від 31.12.2008, №5 від 14.01.2009, №672 від 12.12.2008, №1 від 12.01.2009, №1 від 22.01.2009, №1 від 31.01.2009, №2 від 29.01.2009, №2 від 28.02.2009, №3 від 31.03.2009, №4 від 30.04.2009, №163 від 23.04.2009, №5 від 22.04.2009, №5 від 31.05.2009 у, №6 від 30.06.2009, №7 від 31.07.2009, №8 від 31.08.2009, №9 від 30.09.2009, №10 від 31.10.2009, №11 від 13.11.2009, №86/163 від 24.12.2009, №12 від 31.12.2009, №1 від 31.01.2010, №2 від 28.02.2010, №3 від 31.10.2010, №6 від 31.05.2010 на загальну суму 15637027,09грн., у тому числі ПДВ 2604171,01грн.

Відповідач заперечував право позивача на формування податкового кредиту на підставі вищезазначених податкових накладних з тих підстав що вони складені з порушенням підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки в графі «Особа (платник податку) - покупець» містять найменування - «Консорціум «Південна Енергетична Компанія», замість - «Договір про спільну діяльність від 03.10.2007».

Суди попередніх інстанцій, відхиляючи вищезазначені доводи відповідача, обґрунтовували свої висновки тим, що позивач є уповноваженою особою за договором про спільну діяльність, йому з огляду на вимоги чинного законодавства для забезпечення ведення податкового обліку результатів спільної діяльності окремо від обліку результатів іншої своєї господарської діяльності надано номер 391481747 із ТРДПАУ, як платнику податків, та індивідуальний податковий номер 47, як платнику податку на додану вартість.

Згідно із п. 7 Порядку присвоєння реєстраційних (облікових) номерів платників податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 380 від 03.08.1998, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.09.1998 за №540/2980, номер ТРДПАУ зазначається на платіжних, звітних та інших документах, де в установленому чинним законодавством порядку передбачено заповнення ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ, а також може зазначатися на печатці.

Оспорювані податкові накладні містять реквізити позивача як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність, а саме індивідуальний податковий номер 47 та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість 100085529.

На підтвердження здійснення оплати товарів робіт та послуг позивачем надано платіжні доручення, згідно з якими оплата вищезазначених робіт послуг, здійснювалась з рахунків відкритих для проведення розрахункових операцій на виконання договору про спільну діяльність ( т.1, а.с. 139, 141).

Щодо віднесення договором про спільну діяльність до складу податкового кредиту ПДВ у розмірі 1125565,64 грн. за операцією з передачі ДП НЕК «Укренерго» як вкладу до спільної діяльності майна високовольтної електричної мережі ПЛ 750кВ Південно-Українська АЕС-Ісакча, то суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що такі дії відповідають вимогам підпункту 3.1.1 пункту 3.1, підпункту. 3.2.8 пункту 3.2 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» згідно якого об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України. При здійсненні спільної (сумісної діяльності) передача товарів (робіт, послуг) на баланс платника податку, уповноваженого договором вести облік результатів такої спільної діяльності, вважається поставкою таких товарів (робіт, послуг).

Передача ДП НЕК «Укренерго» як вкладу до спільної діяльності за договором про спільну діяльність від 03.10.2007 та зарахування на баланс особи, уповноваженої договором вести облік результатів такої спільної діяльності, високовольтної електричної мережі ПЛ 750кВ Південно-Українська АЕС-Ісакча підтверджується актом приймання-передачі вкладу від 16.10.2007 (т.2, а.с.172), балансом позивача (т.2 а.с.82-83).

Відповідно до підпункту 7.7.11 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» особа не має права на бюджетне відшкодування, якщо мала обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Пункту 1.1. договору про спільну діяльність визначено, що учасники об'єднують майно, що належить їм на законних підставах, трудові та інші ресурси для досягнення в результаті спільних дій Учасників спільної господарської мети - відновлення та подальшого використання високовольтної електричної мережі ПЛ-750 кВ «Південноукраїнська АЕС-Ісакча». Процес відновлення (реконструкції) «Південноукраїнська АЕС-Ісакча» передбачає проведення ряду робіт за етапами, які фактично відповідають етапам нового будівництва, зокрема, підготовка техніко - економічного обґрунтування, підготовка проекту відновлення та його затвердження тощо (згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 08.10.2008 № 923).

За висновками судів попередніх інстанцій у періоді, що перевірявся, позивач брав участь в оподатковуваних операціях, пов'язаних з придбанням та спорудженням основних фондів - «Південноукраїнська АЕС-Ісакча» на суму 21065287,87грн. зі сплатою у складі їх ціни податку на додану вартість у розмірі 3510881,12грн., за результатами яких, з урахуванням податкових зобов'язань позивача, сформований податковий кредит у розмірі 3508882,00грн., що виключає підстави для висновку про завищення бюджетного відшкодування з огляду на вимоги підпункту 7.7.11 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Проте, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

При цьому, відповідно до вимог статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

При здійсненні спільної (сумісної) діяльності передача товарів (робіт, послуг) на баланс платника податку, уповноваженого договором вести облік результатів такої спільної діяльності, вважається поставкою таких товарів (робіт, послуг) (підпункт 3.2.8 пункту 3.2 цієї ж статті).

За змістом вказаних норм підставою для виникнення у платника податку податкових зобов'язань з ПДВ при здійсненні спільної (сумісної) діяльності є передача товарів (робіт, послуг) на баланс платника податку, уповноваженого договором вести облік результатів такої спільної діяльності.

Суму ПДВ, нараховану при передачі активів на баланс платника податку, уповноваженого договором вести облік результатів такої спільної діяльності, може бути віднесено таким платником до податкового кредиту відповідно до пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факт передачі ДП НЕК «Укренерго» високовольтної електричної мережі ПЛ 750кВ Південно-Українська АЕС-Ісакча у спільну діяльність, у зв'язку з чим судам попередніх інстанцій необхідно з'ясувати факт вибуття активів з обліку ДП НЕК «Укренерго», наявність у нього статусу платника податку на додану вартість та формування за наслідками такої операції податкових зобов'язань з ПДВ.

Крім того, за умовами пункту 3.6 договору про спільну діяльність майно, виділене учасниками для спільної діяльності, а також інше майно, створене або придбане учасниками в результаті спільної діяльності, обчислюється на окремому балансі учасника-2, який ведеться в порядку встановленому законодавством.

Судами попередніх інстанцій не з'ясовано чи є наявний в матеріалах справи (т.2 а.с. 82-83) баланс окремим балансом Консорціуму «Південна Енергетична компанія» як платника податку, уповноваженого договором вести облік результатів такої спільної діяльності, на якому обліковуються активи Договору окремо від активів Консорціуму «Південна Енергетична компанія».

Щодо формування позивачем податкового кредиту за господарськими з ПП «Спутник-А», ТОВ «Праймгеоцентр-Одесса», ДП «Центр державного земельного кадастру», то умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Разом з тим, слід наголосити, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем надано первинні документи, що підтверджують реальність господарських операцій.

Проте, у разі підтвердження доводів податкового органу про відсутність факту передачі на баланс Договору активів у вигляді високовольтної електричної мережі ПЛ 750кВ Південно-Українська АЕС-Ісакча понесені позивачем витрати на оплату послуг ПП «Спутник-А», ТОВ «Праймгеоцентр-Одесса», ДП «Центр державного земельного кадастру» не можуть вважатись такими, що здійсненні не в межах господарської діяльності, що виключає можливість формування податкового кредиту.

Крім того, судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки обставинам справи щодо реальності вчинення спірних господарських операцій позивача з ПП «Спутник-А», судами не з'ясовано всі умови відповідного договору, зміст господарської операції позивача з контрагентом, не перевірено наявність у останнього можливостей для надання таких послуг, з огляду на доводи податкового органу про відсутність у ПП «Спутник-А» трудових ресурсів - кількість працюючих 1 особа.

Таким чином, судами попередніх інстанцій вимоги процесуального законодавства не виконано, обставини справи встановлені неповно, що і потягло за собою прийняття судових рішень, які не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 55, 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Г.К.Голубєва

__________________ І.В.Приходько