Справа № 367/2078/17
Суддя: Пархоменко О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/2078/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

головуючого судді Пархоменко О.В.,

з участю секретаря Мидловець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання відмови у призначенні пенсії неправомірною та зобовязання призначити пенсію,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Управління Пенсійного фонду України в місті Ірпені Київської області № 224 від 20 січня 2017 року їй було відмовлено у призначенні пенсії на випадок втрати годувальника в розмірі фактичних виплат відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вказане рішення вона отримала у відповідача 22 березня 2017 року. Свою відмову у призначенні їй пенсії відповідач мотивував тим, що первинні документи про нараховану її покійному чоловікові заробітну плату за роботу в зоні відчуження, період перебування та фактичну тривалість роботи в зоні відчуження начебто датовані 1991 роком, а мають бути датовані 1986-1990 роками.

Вважає, що рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Ірпені Київської області про відмову у призначенні їй пенсії є незаконним, таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства, порушує її права та охоронювані інтереси.

Так, із 26 липня 1981 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2; на час коли відбулася Чорнобильська катастрофа, її чоловік працював у Ірпінському МВВС УВС Київського облвиконкому на посаді начальника слідчого відділу. Із 27 квітня по 28 квітня 1986 року ОСОБА_2 був відряджений до міста Припять, де брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС бухгалтерією Ірпінського МВВС йому були проведені відповідні нарахування та виплачена заробітна плата у підвищеному розмірі.

07 червня 1995 року ОСОБА_2 помер, відповідно до висновку, викладеного у постанові центральної військово-лікарської комісії МВС України № 26 від 25.10.1995 року, захворювання чоловіка, що призвело до його смерті, повязане з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У 2003 році вона отримала посвідчення дружини померлого громадянина із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою.

Із травня 2013 року вона є непрацездатною, отримує пенсію за віком і відповідно до ст. 37 Закону України Про пенсійне забезпечення та відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на пенсію у разі втрати годувальника у розмірі фактичних витрат.

Для оформлення пенсії вона звернулася до відповідача із відповідною заявою і подала документи, які підтверджують факт участі її чоловіка у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, нарахування та виплату йому заробітної плати за роботу в зоні відчуження.

Водночас, порушуючи вимоги ст. 36 Постанови Пенсійного фонду України Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, працівники УПФУ в місті Ірпені до розгляду її заяви підійшли формально і у призначенні пенсії їй незаконно відмовили.

Про формальний підхід до розгляду її заяви свідчить те, що відповідач ніяким чином не взяв до уваги довідку № 14472/109/1007/01-2016 від 20.10.2016 року, довідку № 14256/109/1007/01-2016 від 17.10.2016 року, розрахунковий лист за 1986 рік, які підтверджують факт перебування ОСОБА_2 у відрядження в місті Припять, нарахування та виплату йому заробітної плати у підвищеному розмірі із застосуванням коефіцієнта 5 як це передбачено розпорядженням Ради Міністрів СРСР Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати № 964-рс від 17 травня 1986 року.

Відмовляючи їй у призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у розмірі фактичних виплат, Управління Пенсійного фонду України в місті Ірпені не взяло до уваги викладені вище обставини, будь-якої допомоги в отриманні інших необхідних документів не надало, тому рішення відповідача № 224 від 20.01.2017 року не можна вважати законним і воно підлягає скасуванню.

Позивачка просила визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Ірпені Київської області у призначенні їй пенсії на випадок втрати годувальника у розмірі фактичних виплат відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в місті Ірпені Київської області призначити їй пенсію на випадок втрати годувальника у розмірі фактичних виплат відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В подальшому під час розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила визнати неправомірною відмову Ірпінського обєднаного управління пенсійного фонду України Київської області у призначенні їй пенсії на випадок втрати годувальника у розмірі фактичних виплат відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязати Ірпінське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити їй пенсію на випадок втрати годувальника у розмірі фактичних виплат відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з дати її звернення до Ірпінського обєднаного управління пенсійного фонду України Київської області, а саме з 20 січня 2017 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, надала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити позивачу у позові.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється вдовою свого померлого чоловіка ОСОБА_2, який помер 03 червня 1995 року. Із 26 липня 1981 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2; на час коли відбулася Чорнобильська катастрофа, її чоловік працював у Ірпінському МВВС УВС Київського облвиконкому на посаді начальника слідчого відділу. Із 27 квітня по 28 квітня 1986 року ОСОБА_2 був відряджений до міста Припять, де брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС бухгалтерією Ірпінського МВВС йому були проведені відповідні нарахування та виплачена заробітна плата у підвищеному розмірі.

03 червня 1995 року ОСОБА_2 помер, відповідно до висновку, викладеного у постанові центральної військово-лікарської комісії МВС України № 26 від 25.10.1995 року, його захворювання, що призвело до його смерті, повязане з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У 2003 році позивачка отримала посвідчення дружини померлого громадянина із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою.

Із травня 2013 року вона є непрацездатною, отримує пенсію за віком і відповідно до ст. 37 Закону України Про пенсійне забезпечення та відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на пенсію у разі втрати годувальника у розмірі фактичних витрат.

Для оформлення пенсії вона звернулася до відповідача із відповідною заявою і подала документи, які підтверджують факт участі її чоловіка у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, нарахування та виплату йому заробітної плати за роботу в зоні відчуження.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в місті Ірпені Київської області № 224 від 20 січня 2017 року позивачці було відмовлено у призначенні пенсії на випадок втрати годувальника в розмірі фактичних виплат відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вказане рішення вона отримала у відповідача 22 березня 2017 року. Свою відмову у призначенні їй пенсії відповідач мотивував тим, що первинні документи про нараховану її покійному чоловікові заробітну плату за роботу в зоні відчуження, період перебування та фактичну тривалість роботи в зоні відчуження начебто датовані 1991 роком, а мають бути датовані 1986-1990 роками.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_3, матеріалами справи.

Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У відповідності до ст. 36 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_4), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_2 має право на отримання пенсії у звязку із втратою годувальника.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що виходячи із положень ст. ст. 26, 36 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст. ст. 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 має право на призначення їй пенсії у звязку із втратою годувальника.

У звязку із цим, суд прийшов до висновку, що слід визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії у звязку із втратою годувальника після смерті ОСОБА_2, який помер 03 червня 1995 року.

Також слід зобовязати Ірпінське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області, як правонаступника Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області, призначити ОСОБА_1 пенсію у звязку із втратою годувальника після смерті ОСОБА_2, який помер 03 червня 1995 року починаючи із 20 січня 2017 року.

Таким чином суд задовольняє заявлений позов повністю.

На підставі ст. ст. 19, 22, 46, 58 Конституції України, ст. ст. 26, 36 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст. ст. 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, керуючись ст. ст. 2, 7, 14, 99,100, 102, 158-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії у звязку із втратою годувальника після смерті ОСОБА_2, який помер 03 червня 1995 року.

Зобовязати Ірпінське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію у звязку із втратою годувальника після смерті ОСОБА_2, який помер 03 червня 1995 року починаючи із 20 січня 2017 року.

Повний текст постанови буде виготовлений протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 28.05.2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ірпінський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_5