Справа № 826/2086/16
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2086/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

Межевича М.В.

суддів: Земляної Г.В.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - ГУ МВС України в місті Києві), Головного управління Національної поліції у м. Києві, Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про:

- визнання протиправним наказ ГУ МВС України в місті Києві від 06.11.2015 р. №1008 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 з 06.11.2015 р. з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України;

- поновлення ОСОБА_3 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дарницького районного управління МВС України в м. Києві;

- зобов'язання ГУ МВС України в місті Києві виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з

06.11.2015 р. до дня поновлення на роботі;

- зобов'язання ГУ МВС України в місті Києві виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в місті Києві від 06.11.2015 р. № 1008 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 з 06.11.2015 р. з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України. Поновлено ОСОБА_3 на посаді слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві. Стягнуто з ГУ МВС України в місті Києві на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 р. до 06.11.2016 р. Стягнути з ГУ МВС України в місті Києві на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

На вказану постанову ГУ МВС України в місті Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

ОСОБА_3, згідно наказу №714 від 26.07.2008 р. починаючи з 01.09.2008 р. працював в органах Міністерства внутрішніх справ України, що також підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1.

Позивач має спеціальне звання - старший лейтенант міліції (М-179456), яке відповідно до пункту 2 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. №114 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення №114), належить до середнього начальницького складу.

Наказом ГУ МВС України в місті Києві від 06.11.2015 р. за № 1008 о/с, згідно з п. 10 і 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача було звільнено у запас Збройних Сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів), з посади слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дарницького районного управління.

Досліджуючи правомірність вищевказаного наказу, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", зокрема, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України "Про Національну поліцію" опублікований в газеті "Голос України" 06 серпня 2015 року №141-142, і відповідно, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 цього Закону набирають чинності з 07 серпня 2015 року.

Пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Враховуючи наведені норми, позивач був попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу Закону.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» було прийнято рішення про ліквідацію територіального орган Міністерства внутрішніх справ України - Дарницького РУ ГУ МВС України, в якому проходив службу позивач. Водночас вказаною постановою Кабінету Міністрів України утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р.

№1388 «Про організаційно-штатні питання» вважаються такими, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з Переліком змін у штатах, що додається. Згідно з указаним переліком скасовано усі штати і скорочено усі посади в ГУ МВС України в м. Києві.

Наказом Національної поліції від 06.11.2015 р. №27 затверджено Положення про Головне управління Національної поліції у м. Києві.

Разом з тим, за приписами пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, Законом України "Про Національну поліцію" передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Таким чином працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням та у спосіб, визначений п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію".

Враховуючи, що Закон України «Про Національну поліцію» був опублікований 06.08.2015 р., відповідно 3-х місячний термін з дня опублікування закінчився 06.11.2015 р.

Отже, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції мають подати відповідну заяву у період з 06.08.2015 р. до 06.11.2015 р.

За посиланнями позивача рапорт про прийняття його на службу в поліцію він написав 03.11.2015 р., як і всі працівники відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дарницького районного управління МВС України в м. Києві, які виявили бажання продовжувати працювати в органах поліції, та здав його працівнику відділу кадрового забезпечення Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві.

У свою чергу Дарницьке районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві посилалось на те, що такий рапорт не надходив та в журналі вхідної кореспонденції не реєструвався.

Судом першої інстанції в якості свідків допитано ОСОБА_4, який працює слідчим Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, ОСОБА_5, що працює старшим слідчим Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, та ОСОБА_6, який працює на посаді начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Київській області.

На підставі пояснень свідків судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачами, що до 06.11.2015 р. такі особи працювали разом з позивачем у Дарницькому районному управлінні Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві слідчими, а ОСОБА_6 у період до 06.11.2015 р. був безпосереднім керівником позивача. ОСОБА_3 разом з такими особами та в присутності інших співробітників 03.11.2015 р. в приміщенні Дарницького РУ ГУ Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, написав та подав до кадрової служби рапорт, в якому висловив намір про проходження подальшої служби в органах поліції. При цьому, свідки показали, що позивач не мав наміру звільнятися з правоохоронних органів у зв'язку з реформою, а навпаки висловив бажання працювати в органах поліції, про що 03.11.2015 р. подав відповідний рапорт.

Також, свідок ОСОБА_6 як безпосередній керівник позивача зазначив, що він роботою ОСОБА_3 був задоволений, нарікань щодо якості та строків виконання позивачем роботи він не мав, відомостей щодо звільнення позивача з органів МВС не подавав.

Отже, на підставі пояснень свідків судом першої інстанції встановлено, що позивач у встановлений термін виявив згоду на проходження служби в поліції, що, відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» є підставою для прийняття його на службу до поліції, за умови, що він відповідає передбаченим цим Законом вимогам.

Відповідачами не надано суду доказів відмови позивача від проходження служби в поліції. При цьому, відповідачами не надано жодних доказів, які б підтверджували неможливість подальшого використання позивача на службі, або його невідповідність вимогам до поліцейського.

Посилання на неможливість подальшого використання позивача на службі з огляду на ліквідацію управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, є необгрунтованими виходячи з наступного.

З пунктів 9, 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що працівники ліквідованих органів міліції приймаються на роботу до поліції у разі наявності згоди, і лише у разі відмови від проходження служби в поліції або неприйняття на службу до поліції можуть бути звільнені, а тому сам факт ліквідації органів міліції не може бути підставою для звільнення позивача за скороченням штатів при наявності бажання проходити службу в поліції.

При цьому, за змістом п. 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» однією з підстав звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів є неприйняття працівника міліції на службу до поліції.

Відповідно до пп. «г» п. 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції, передбачені ст. 49 Закону України "Про національну поліцію", згідно якої, на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Позивач до звільнення проходив службу на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дарницького РУ ГУ МВС України в місті Києві, по передньому місцю роботи, має звання старшого лейтенанта міліції. В органах МВС працював більше 7 років, має вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні 7 років 02 місяці 05 днів. Доказів наявності обмежень, пов'язаних зі службою у поліції згідно до ст. 61 Закону України "Про національну поліцію", відповідачами суду не надано.

Доказів на підтвердження того, що відповідачами було прийнято рішення про недоцільність проходження служби позивачем в Дарницькому управлінні поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, суду не надано, доказів прийняття такого рішення на час прийняття наказу про звільнення позивача, відповідачами суду також не надано.

Тобто, звернувшись з рапортом від 03.11.2015 р. щодо продовження служби в органах поліції позивач діяв у спосіб визначений п. 9 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону.

Посилання відповідачів на те, що позивач повинен подати документи та пройти професійний відбір щодо відповідності вимогам, що ставляться до поліцейських, є необгрунтованими, оскільки така норма на день звільнення позивача не діяла, отже кандидатуру позивача не можливо було перевірити на відповідність вимогам, які ставляться до поліцейського. У даній ситуації законом передбачено, що особи, які працювали в міліції можуть перейти працювати в поліцію за умови надання згоди на такий перехід.

Отже, наказ начальника Головного управління МВС України в місті Києві від 06.11.2015 р. за № 1008 о/с, в частині звільнення ОСОБА_3 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», ліквідовано Головне управління Міністерства внутрішніх справи у м. Києві та утворити Головне управління Національної поліції у м. Києві. Ліквідовано територіальний орган Міністерства внутрішніх справ України - Дарницьке РУ ГУ МВС України, в якому проходив службу позивач.

При цьому, відповідно до постанови Верховного Суду України від 18.03.2008 р., у разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації". При цьому, цілком справедливо поширювати такі міркування не лише на структурні підрозділи органів, а й на самі органи. Так, незначні редакційні зміни в назві органу або ж ліквідація органу з утворенням нового, якщо повністю збігаються засади й мета створення, функції та завдання, порядок організації роботи, штатна чисельність, повноваження, не повинно бути підставою для звільнення особи з публічної служби.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. №1388 «Про організаційно-штатні питання» визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з Переліком змін у штатах МВС, що додається до цього наказу, в тому числі були скасовані штати і скорочені посади ГУМВС в Київській області.

Наказом МВС України від 25.02.2013 р. №182 затверджено штат Дарницького районного управління ГУ МВСУ України в місті Києві, так станом на 05.11.2015 р. передбачено 113 посадових одиниць, серед яких, посади слідчих встановлено у кількості 56.

Наказом Національної поліції України від 06.11.2015 р. №7, №3 затверджено тимчасовий штат органів і підрозділів Головного управління Національної поліції у місті Києві, зокрема, за Дарницьким управлінням Національної поліції закріплено 366 посадових одиниць, серед яких, посади слідчих встановлено у кількості 56 - середній склад поліції.

Дослідивши вказані штатні розклади, судом встановлено, що посада слідчого, яку обіймав позивач працюючи у міліції Дарницькому РУ ГУ МВСУ України в місті Києві, збережена у штатному розкладі Дарницького управління Національної поліції, не тільки у назві самої посади, а і у кількісному складі, а саме 56 посад, тобто скорочення чи перепрофілювання посади позивача не відбулося.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посада позивача скорочена не була, а відповідачем неправомірно не переведено позивача для проходження служби до Національної поліції, згідно рапорту від 03.11.2015 р., отже, позовні вимоги в частині поновлення позивача на посаді у територіальному органі Національної поліції на посаді слідчого є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік, оскільки відповідно до матеріалів справи, а саме згідно наказу ГУ МВС України в місті Києві від 06.11.2015 р. №1008 о/с, який в цій частині не оскаржується, відпустку за 2015 рік позивач використав у повному обсязі. Отже позов в цій частині вимог є необгрунтованим.

Крім того, судом першої інстанції не було розраховано суми середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню.

При цьому, Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначено, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100

Відповідно до пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки ГУ МВС у м. Києві від 11.04.2017 р. №622, наданої на запит суду апеляційної інстанції розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 77,84 грн. За період з 06.11.2015 р. по 06.11.2016 р. налічується 251 днів прогулу.

Отже, сума середнього заробітку за даний період із моменту звільнення до моменту прийняття у справі судового рішення, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 19537,84 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку та щодо не здійснення розрахунку середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, тому апеляційну скаргу ГУ МВС України в м. Києві необхідно задовольнити частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року - змінити шляхом додаткового зазначення в абзаці 4 резолютивної частини суми середнього заробітку, а в частині задоволення вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку - скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, оскільки постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права. В іншій частині постанову залишити без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 201, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року - змінити: абзац 4 резолютивної частини постанови доповнити, шляхом зазначення суми середнього заробітку у розмірі 19 537,84 грн., який підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 за період з 06.11.2015 р. по 06.11.2016 р.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року в частині задоволення вимог про стягнення грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік - скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову в цій частині вимог відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Межевич М.В.

Земляна Г.В.

Повний текст постанови складено 29.05.2017 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Земляна Г.В.