Справа № 819/2/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/5173/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів Струка В.Б., Климчук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року в адміністративній справі № 819/2/17 за позовом ОСОБА_5 до Управління патрульної поліції у місті Тернополі Департаменту патрульної поліції (далі - УПП у м.Тернополі), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - ДПП) про скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії та визнання незаконним переведення, відсторонення від займаної посади,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила:

- скасувати наказ ДПП за № 4673 від 12.12.2016 р. про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення із займаної посади з пониженням у посаді;

- зобов'язати ДПП поновити її на посаді командира роти № 1 батальйону УПП у м.Тернополі;

- визнати незаконним та безпідставним переведення, відсторонення її від займаної посади командира роти № 1 батальйону УПП у м.Тернополі.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вказані наказ та дії відповідачів є неправомірними. Службове розслідування щодо неї, за наслідками якого видано оскаржений наказ, проведено з численними порушеннями, а при виданні оскаржуваного наказу не вказано правові підстави для пониження її у посаді.

Також УПП у м.Тернополі було безпідставно переведено її в роту № 3 батальйону УПП, відсторонивши її від виконання обов'язків командира роти № 1 цього батальйону.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила ОСОБА_5, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просила скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано загалом тими ж аргументами, що й вимоги позовної заяви. Також апелянт зазначала, що суд першої інстанції неправомірно не врахував її доводів та не спростував їх.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, 30.06.2016 р. відповідно до наказу ДПП № 172 о/с ОСОБА_5 була призначена на посаду командира роти № 1 батальйону УПП у м.Тернополі.

У період з 29.07.2016 р. по 18.08.2016 р. вона була переведена керівництвом УПП у м.Тернополі у роту № 3 для обміну досвідом.

27.10.2016 р. за вх.№ А-5240 до ДПП надійшов лист командира роти № 1 УПП у м.Тернополі ОСОБА_5 щодо можливих неправомірних дій начальника УПП лейтенанта поліції Стука В.Б., що на її думку виразилось в усуненні її від посади, неправомірному опитуванні під час проведення оперативних нарад тощо.

Також 21.10.2016 р. УПП у м.Тернополі на адресу начальника ДПП з метою призначення службового розслідування було відправлено доповідну щодо можливого порушення службової дисципліни командиром роти № 1 батальйону УПП ОСОБА_5

Для проведення об'єктивного розгляду цієї ситуації наказом ДПП № 3898 від 04.11.2016 р. «Про призначення та проведення службового розслідування» було прийнято рішення про проведення службового розслідування.

За результатами службового розслідування комісія склала висновок від 06.12.2016 р., згідно якого починаючи з 30.06.2016 р. лейтенант поліції ОСОБА_5 не виконувала обов'язків командира роти, передбачені підпунктами 7, 8 пункту 1.1 частини першої, підпунктом 6 пункту 1.2 частини першої, підпунктами 2, 3, 4, 6, 9 пункту 2.1 частини другої, підпунктами 1, 2, 3 пункту 2.2 частини другої, підпунктами 1,4 пункту 3.2 частини третьої, підпунктами 1, 2, 6, 8, 9 пункту 3.5 частини третьої, підпунктами 1, 2, 3 пункту 3.6 частини третьої Функціональних обов'язків командирів (заступників командирів) рот, затверджених наказом ДПП від 25.03.2016 р. № 417, а також порушила пункти 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункти 1, 4 частини першої статті 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та пункт 5.1.11 Положення про УПП у м.Тернополі ДПП, затвердженого наказом ДПП від 11.03.2016 р. № 227 (далі - Положення № 227).

На підставі висновку службового розслідування та відповідно до частини шостої статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України ДПП видано наказ від 12 грудня 2016 року № 4673 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», відповідно до якого позивача звільнено із займаної посади з пониженням у посаді.

Не погоджуючись із вказаними наказом та переведенням, позивач оскаржила їх до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що такі дії та рішення відповідачів є правомірними, з огляду на те, що позивач систематично порушувала службову дисципліну, про що свідчать письмові пояснення та рапорти начальника УПП у м.Тернополі лейтенанта поліції Струка В.Б., його заступників, працівників роти № 1 батальйону УПП у м.Тернополі, акти відмови від дачі пояснень позивача, акти перегляду відеозапису оперативної наради щодо можливого порушення службової дисципліни під час проведення оперативної наради 10.10.2016 р.

При цьому суд зазначив, що відмова позивача від виконання законних наказів та вимог прямих керівників підтверджується актами відмови від дачі пояснення командира роти № 1 батальйону УПП у м.Тернополі ОСОБА_5 за фактом невиконання прямих вказівок начальника УПП у м.Тернополі лейтенанта поліції Струка В.Б.

Також, відповідачем складено акт перегляду відеозапису оперативної наради щодо можливого порушення службової дисципліни під час проведення оперативної наради 10.10.2016 р. в УПП у м.Тернополі, яким встановлено, що 10.10.2016 р. під час проведення оперативної наради командир роти № 1 батальйону УПП у м.Тернополі позивач відмовлялась виконувати накази начальника УПП у м.Тернополі.

Також, позивач, будучи командиром роти № 1 батальйону УПП у м.Тернополі допускала неодноразові порушення транспортної дисципліни під час несення служби, зокрема вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, нормами якого дозволяється у населених пунктах рух транспортних засобів із швидкістю не більше 60 км/год, а саме:

- 10.10.2016 р. о 18:44 год. на вул.Ст.Бандери у м.Тернополі, керуючи службовим автомобілем д.н.з 0628 екіпаж 151, без службової необхідності рухалась зі швидкістю 104 км/год; о 18:55 год., по вул.Коновальця рухалась зі швидкістю 86 км/год, що було зафіксовано на треку в системі ЦУНАМІ і підтверджується рапортом старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у м.Тернополі ст.лейтенанта поліції Періга В.І. від 10.10.2016 р.

Крім того, позивач під час виконання службових обов'язків, порушила право співробітника ОСОБА_8 на таємницю листування, чим порушила вимоги статті 31 Конституції України та статті 306 Цивільного кодексу України.

Також суд встановив, що 02.12.2016 р. у приміщенні УПП у м.Тернополі відбувся збір особового складу роти № 1 батальйону УПП, де було заслухано думку особового складу щодо належного виконання позивачем, як командиром роти, своїх службових обов'язків; наявність авторитету в колективі та їх бажання надалі працювати під її керівництвом. За результатами голосування 30 чоловік (із 32) проголосували негативно, що підтверджується рапортом начальника СКЗ УПП у м.Тернополі Гаврихом П.В.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Згідно зі статтею 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Відповідно до пункту 6 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема: звільнення з посади.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 3 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII переміщення поліцейських здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (частини перша та четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

Згідно із пунктом 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 р. № 230; зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 р. за № 541/23073, (далі - Інструкція № 230) підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пункт 2.6 Інструкції № 230).

Згідно із частиною п'ятою статті 14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 Інструкції № 230 виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має серед інших право: виїжджати на місце скоєння дисциплінарного проступку, що стала підставою для призначення службового розслідування; викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування.

Відповідно до підпункту 6.3.6 пункту 6.3 Інструкції № 230 забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Пунктами 8.1 та 8.7 Інструкції № 230 визначено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

Як було зазначено вище, наказом ДПП № 3898 від 04.11.2016 р. було призначене службове розслідування, за результатами якого комісія склала висновок від 06.12.2016 р.

За висновками комісії, позивач належним чином не виконувала своїх обов'язків як командира роти, основні обов'язки поліцейського; порушувала службову дисципліну, в т.ч. не виконувала усних вказівок керівництва УПП у м.Тернополі.

Зазначене стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади.

Вказані обставини повністю підтверджені дослідженими у справі доказами; при цьому будь-яких порушень порядку проведення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення судом не встановлено, не надані докази порушень і позивачем.

Згідно із частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Із матеріалів справи видно, що при накладенні дисциплінарного стягнення та визначенні його виду відповідачами, крім підстав, які стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу, враховано також інші обставини, які стосуються службової діяльності та поведінки позивача, стану справ в очолюваному нею підрозділі тощо.

Відповідно до підпунктів 5.1.3 та 5.1.14 пункту 5.1 Положення № 227 начальник Управління відповідно до покладених завдань: забезпечує здійснення заходів з організації та підвищення ефективності роботи Управління; в межах компетенції і з питань, що стосуються Управління видає організаційно-розпорядчі накази.

Як встановлено судом, з метою уникнення дестабілізації робочої атмосфери в колективі роти № 1 батальйону УПП у м.Тернополі, для перейняття досвіду за усною вказівкою (наказом) начальника УПП у м.Тернополі позивача було тимчасово (на дві робочі зміни) відправлено з роти № 1 в роту № 3 батальйону УПП у м.Тернополі, що не суперечить вимогам Закону № 580-VIII, Дисциплінарного статуту та інших нормативно-правових актів; при цьому позивача не було усунуто з попередньої посади та збережено грошове утримання за цією посадою.

Подібне, згідно з поясненнями представника відповідачів, систематично практикуються в усіх органах Національної поліції України, з метою перейняття досвіду поліцейських в своїх колег, що в результаті показує високу ефективність в подальшій службі.

Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що твердження позивача про її безпідставне переведення в роту № 3 батальйону УПП у м.Тернополі є хибним.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_5 та правомірність відмови в задоволенні таких вимог судом першої інстанції.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року в адміністративній справі № 819/2/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. М. Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 29 травня 2017 року.