Справа № 809/670/17
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р. Справа № 809/670/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 2963,39 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі-позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 2963,39 грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача заборгованості перед бюджетом по сплаті штрафних санкцій з єдиного податку в загальній сумі 2963,39 грн., що виникла внаслідок несплати узгодженої суму грошового зобов'язання згідно податкових повідомлень-рішень форми "Р" за № НОМЕР_1 від 22.10.2014 року та за № НОМЕР_2 від 14.05.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. Пояснила, що податкові повідомлення-рішення форми "Р" за № НОМЕР_1 від 22.10.2014 року та за № НОМЕР_2 від 14.05.2015 року не оскаржені і не скасовані. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився без поважних причин та без повідомлення ним про причини неприбуття, хоча згідно частини 4 статті 33, частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

За таких обставин, враховуючи положення частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.6-7) та перебуває на обліку в ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області, як платник податків.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пунктів 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1). До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3).

Згідно підпункту 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать єдиний податок.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються Главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.16.1.3, п.п.16.1.4 п. 16 ст. 16 Податкового кодексу України визначені обов'язки платника податків, згідно положень якої платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 49 Податкового Кодексу України визначено порядок та строки подання платниками податків податкових декларацій до органу державної податкової служби

Згідно п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Як вбачається із актів камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за №833/09-15-17-02-02-10-2/НОМЕР_3 від 25.09.2014 року та за №1520/09-15-17-02-02-10-2/НОМЕР_3 від 07.04.2015 року відповідачем в порушення вимог п. 294.1 статті 294 розділу XIV Податкового кодексу України та підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 розділу ІІ Податкового кодексу України, у встановлені законодавством строки не подано податкові декларації з єдиного податку за I квартал 2013 року, півріччя 2013 року, 9 місяців 2013 року, 2013 рік, І квартал 2014 року, півріччя 2014 року, 3 квартали 2014 року, 2014 рік (а.с. 22-23, 17-18).

Згідно п.120.1 ст.120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобовязаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

На підставі вищевказаних актів перевірки ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийняті податкові повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 22.10.2014 року, яким відповідачу збільшено суму грошового зобовязання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) за платежем єдиний податок з фізичних осіб на 1020,00 грн. (а.с. 20) та № НОМЕР_2 від 14.05.2015 року, яким відповідачу суму грошового зобовязання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 2040,00 грн. (а.с. 15).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем сплачено 96,61 грн. нарахованої штрафної санкції податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 22.10.2014 року в розмірі 1020,00 грн., а тому не сплаченою залишає заборгованість в розмірі 923,39 грн.

Таким чином, сума податкового боргу відповідача, яка підлягає до стягнення в судовому порядку становить 2963,39 грн. Наявність вказаної суми податкового боргу відповідача підтверджується витягом з картки особового рахунку платника податків (а.с.10-13), довідкою розрахунком податкового боргу (а.с. 9) та іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення були направлені ФОП ОСОБА_2 за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, однак повернулися без вручення в звязку із закінченням терміну зберігання та за відмовою адресата від одержання (а.с.19, 16).

Згідно абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

За таких обставин податкові повідомлення - рішення за № від 22.10.2014 року та № від 14.05.2015 року слід вважати врученими платнику податків.

У відповідності з п.п. 57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом у випадку, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію. (п.п.54.3.1 п.54.3 ст.54 ПК України), платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Доказів оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень суду не подано, отже, останні вважаються узгодженими.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 даної статті Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано податкову вимогу форми «Ф» за № 8105-25 від 08.09.2015 року в сумі 2963,39 грн., яку відповідач залишив без реагування, а податковий борг за нею, на момент виникнення вищевказаних податкових зобовязань, не сплатив (а.с.24).

Пунктом 10.6 статті 10 Податкового кодексу України передбачено, що зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити податковий борг. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 вказаного Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 податкового боргу в сумі 2963,39 грн. є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) та за рахунок готівки, що йому належить в дохід бюджету податковий борг в сумі 2963 (дві тисячі девятсот шістдесят три) гривні 39 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 02.06.2017.