Справа № 638/122/17
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/122/17
Провадження № 2-а/638/356/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харків В.М. Хайкін, розглянувши одноособово адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова прозобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 10 січня 2017 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить суд зобов`язати Пенсійний фонд України «…уточнити його стаж роботи для нарахування пенсії та виплатити компенсацію за недоотриману пенсію з 10.09.2009 року…». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 01.09.1967 по 30.09.1972 року проходив навчання в Дніпропетровському хіміко-технологічному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського: з 01.09.1967 по 30.06.1972 року по спеціальності «Хімічна технологія пластичних мас» (Диплом Э №994324 від 30.06.1972 року); з 09.1967 по 30.09.1972 року за профілем «Командир загону хімічних військ» на кафедрі при Дніпропетровському хіміко-технологічному інституті (військовий білет ДМ №099264 від 30.09.1972 року). Згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення» і Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 в стаж роботи зараховується навчання в вищому навчальному закладі по цивільній та військовій спеціальностям. При заповненні трудової книги № НОМЕР_1 був зроблений помилковий запис (з порушеннями КЗпП України) періоду навчання в хіміко-технологічному інституті Дніпропетровська, а саме: з 01.09.1967 по 19.06.1972 року, а не з 01.09.1967 року по 30.06.1972 року. 19.06.1972 року - це дата присвоєння кваліфікації інженера хіміка-технолога Державною екзаменаційною комісією. 30.06.1972 року - дата видачі диплома. При оформленні пенсії позивач подавав інспектору Пенсійного фонду диплом та військовий білет, але вказані документи були проігноровані в частині визначання стажу роботи для нарахування пенсії. ОСОБА_1 звертався по даному питанню до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова, в Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області та в Пенсійний фонд України, про отримав необґрунтовану відмову. Просить розглянути його заяву у відповідності до Закону України та зобов`язати Пенсійний фонд уточнити стаж роботи для нарахування пенсії, а також виплатити компенсацію за недоотриману пенсію з 10.09.2009 року.

Представник відповідача Шевченківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова надав до суду заперечення, в яких зазначив, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. В обґрунтування цього зазначив, щопозивач перебуває на обліку в управлінні з 01.10.2009 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За відсутності в документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. При призначенні пенсії позивачу період навчання був зарахований згідно диплому, виданого Дніпропетровським хіміко-технологічним інститутом імені Ф.Є. Дзержинського з 01.09.1967 року по 19.06.1972 року - по дату присвоєння рішенням Державної кваліфікаційної комісії відповідної кваліфікації. Законодавством не передбачено зарахування до страхового стажу періоду проходження навчальних військових зборів. Крім того, військовий білет не може бути підставою для зарахування періоду військової підготовки до загального трудового стажу, оскільки не має дати початку та закінчення. Отже для зарахування періоду військової підготовки до загального трудового стажу необхідно надати уточнюючу довідку про період початку та закінчення відповідно до вимог чинного законодавства. Вважає, що управління діяло в межах покладених повноважень та згідно чинного законодавства України і не порушило права та законні інтереси позивача, а тому позов не визнає та вважає вимоги позивача незаконними та безпідставними.
У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.
Суддя, оцінивши повідомлені позивачем, представником відповідача обставини, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 01.10.2009 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Спірним питанням у даній справі є зарахування до страхового стажу для призначення пенсії періоду навчання ОСОБА_1 у Дніпропетровському хіміко-технологічному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського за період з 20.06.1972 року по 30.06.1972 року оскільки, як стверджує позивач, при заповненні трудової книжки № НОМЕР_1 було зроблено помилковий запис періоду його навчання в інституті, а саме: з 01.09.1967 по 19.06.1972 року, а не з 01.09.1967 по 30.06.1972, а також періоду військової підготовки по 30.09.1972 року згідно військового квитка НОМЕР_2 від 30.09.1972 року та здійснення перерахунку пенсії з урахуванням зазначеного страхового стажу починаючи з 10.09.2009 року.
Згідно статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством; що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктами «в» та «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту 6 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, для підтвердження військової служби приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Згідно пункту 8 даного Порядку, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Статтею 1 Закону України «Про вищу освіту» встановлено наступне: вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у вищому навчальному закладі (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти; здобувачі вищої освіти - особи, які навчаються у вищому навчальному закладі на певному рівні вищої освіти з метою здобуття відповідного ступеня і кваліфікації; кваліфікація - офіційний результат оцінювання і визнання, який отримано, коли уповноважена установа встановила, що особа досягла компетентностей (результатів навчання) відповідно до стандартів вищої освіти, що засвідчується відповідним документом про вищу освіту.
Враховуючи наведене вище, період навчання - це період здобуття певного освітньо-кваліфікаційного рівня, тобто з 1 вересня року вступу до навчального закладу і по день присвоєння кваліфікації рішенням державної екзаменаційної комісії.
При призначенні пенсії позивачу період навчання був зарахований згідно диплому, виданого Дніпропетровським хіміко-технологічним інститутом імені Ф.Є. Дзержинського з 01.09.1967 року по 19.06.1972 року - по дату присвоєння рішенням Державної кваліфікаційної комісії відповідної кваліфікації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Тобто, законодавством не передбачено зарахування до страхового стажу періоду проходження навчальних військових зборів, які позивач пройшов у період з 24 липня по 24 серпня 1972 року, що підтверджує лист Державного архіву Дніпропетровської області від 31.12.2009 року №Р-121-09.

Відповідно до частини другої 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Також, відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, за вимогами частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Вадміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Разом з тим, відповідач надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування правомірності своїх дій. При розгляді справи встановлено, що відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова прозобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 3, 6, 19, 21, 22, 46, 58, 64, 68, 126, 130 Конституції України, ст.ст. 2, 9, 10, 11, 71, 86, 94, 158-167, 183-2 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова прозобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня її проголошення. У разі, якщо рішення ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Постанова набирає законної сили після спливу вказаного строку на її оскарження.
У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя: