Справа № 204/2115/17
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/2115/17
Провадження № 2-а/204/124/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпрі ОСОБА_2 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне порушення, серія ЕАА №073102 від 18.03.2017 року, винесену інспектором патрульної поліції роти №7 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі, лейтенантом поліції ОСОБА_2, про накладення на нього, ОСОБА_1, адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу 255 грн., а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що постановою ЕАА №073102 від 18.03.2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. Дану постанову вважає незаконною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Посилався на те, що інспектор патрульної поліції роти №7 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі, лейтенант поліції ОСОБА_2 може виписати постанову на місці зупинки автомобіля, але не може виписати постанову без розгляду справи, а справу розглядати відповідач може тільки в Управлінні поліції. Якщо ж відповідач розгляне справу на дорозі, що він і зробив, або не розгляне її взагалі, це буде самим головним аргументом для скасування вище наведеної постанови та суми штрафу відповідно. Зазначив, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення відсутня, а тому за відсутності вини, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмові заперечення, згідно яких, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки позивачем було допущене грубе порушення Правил дорожнього руху України, а саме здійснення зупинки другим рядом на проїзній частині та в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні позивачем. Зазначив, що всі посилання позивача зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права, які на думку останнього, допущені з боку відповідача. Весь час у інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 та його напарника працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши позивача, ознайомившись із письмовими запереченнями відповідача, оглянувши відеозаписи, зроблені з нагрудних камер поліцейських, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Пункт 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №073102 від 18.03.2017 року (арк.с.8), постановленої інспектором 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпрі ОСОБА_2, 18 березня 2017 року о 13 год. 00 хв. у м.Дніпро на вул.Камянська, біля будинку №40, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «LOGAN», номерний знак НОМЕР_1 здійснив стоянку другим рядом, чим порушив п.15.4 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 15.4 Правил дорожнього руху України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

Не погоджуючись з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач у судовому засіданні вказав, що він не порушував вимоги ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки його транспортний засіб, який був у справному стані та двигун якого було вимкнено, знаходився на парковці. Крім того, заперечуючи факт здійснення ним правопорушення, посилався на те, що припаркувавшись бампером до бордюру, очікував бабусю з аптеки, після чого, до нього підійшли працівники поліції та показали зображення, на якому було темне авто, а не його транспортний засіб, який стояв другим рядом на проїзній частині.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження правомірності прийнятого рішення суб'єктом владних повноважень, в судовому засіданні був оглянутий відеозапис, який фіксував весь процес оформлення адміністративного правопорушення, зроблений з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, а також відеозапис відеореєстратора з транспортного засобу патрульної поліції.

Так, з відеозапису відеореєстратора з транспортного засобу патрульної поліції вбачається, що 18 березня 2017 року під час патрулювання, працівниками поліції біля будинку №40 по вул.Камянська у м.Дніпрі було помічено автомобіль «LOGAN», номерний знак НОМЕР_1, який здійснював стоянку другим рядом на проїзній частині, до того часу, як поліцейські підійшли до зазначено транспортного засобу, та були увімкнені нагрудні відеокамери інспектора патрульної поліції, останній вже припаркувався та водій ОСОБА_1 пояснив, що він пропускав машину, а тому зупинився.

Так, пунктом 15.1 ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до Правил дорожнього руху зупинка транспортного засобу - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог Правил дорожнього руху (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Згідно Правил дорожнього руху стоянка транспортного засобу - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно з п.15.14. Правил дорожнього руху у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

У судовому засіданні позивач вказав, його транспортний засіб був у справному стані, крім того, на прохання суду пояснити, що він мав на увазі, коли зазначав поліцейським що «пропускав машину», позивач відповів, що ніяку машину він не пропускав, а відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції є «нарізкою», а тому нічого не підтверджує, а отже, його транспортний засіб знаходився на парковці.

Проте, суд критично оцінює вищезазначені посилання позивача, оскільки останній весь час плутався в своїх поясненнях, крім того, згідно письмових заперечень відповідача та оглянутого відеозапису з відеореєстратора транспортного засобу патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 поставив транспортний засіб другим рядом на проїзній частині, а тому, суд дійшов висновку про необґрунтованість пояснень позивача та вважає їх такими, що не підтверджені належними доказами.

Інспектор патрульної поліції при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому останній діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права та постанова винесена згідно ст.258 КУпАП.

Позивач, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, також стверджує, що відповідач не мав права приймати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності ОСОБА_3 України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_3 не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд прийшов до висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому, винесена інспектором 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпрі ОСОБА_2 постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною, а її зміст не суперечить нормам законодавства. Усі ствердження позивача, нічим не обґрунтовані, не підтверджуються жодним доказом, та не відповідають дійсності.

Відповідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, посилання позивача на те, що факт вчинення правопорушення не підтверджено доказами є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи містяться докази, передбачені ст.251 КУпАП.

Крім того, в порушення вимог ч.2 ст.106 КАС України, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема на підтвердження факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, інших обставин, на яких, відповідно до норм ч.1 ст.71 КАС України ґрунтуються вимоги позивача, на підтвердження протиправності дій інспектора 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпрі ОСОБА_2, позивачем, не надано.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, суд приходить до переконливого висновку про те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №073102 від 18.03.2017 року винесена інспектором 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпрі ОСОБА_2 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.5 ст.94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись Правилами дорожнього руху України, ст.ст.251, 254, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 69, 71, 100, 104, 159, 160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпрі ОСОБА_2 про скасування постанови відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Токар