Справа № 803/475/17
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Справа № 803/475/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Валюха В.М.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення та запису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс») про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28467180 від 26.02.2016 та скасування запису про право власності за № 13450815, внесеного 22.02.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності за ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» на обєкт нерухомого майна квартиру площею 65,5 кв. м., реєстраційний номер 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки № 1674 від 07.08.2008.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13.04.2017 відмовлено у відкритті провадження у цій справі в частині позовних вимог до ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» (а. с. 26-27).

Згідно із ухвалою суду від 13.04.2017 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» (а. с. 28-29).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.01.2017 позивачу стало відомо про те, що 22.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (індексний номер 28467180) за ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» щодо належної ОСОБА_1 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що було внесено запис про право власності за № 13450815.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки реєстрація права власності за ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» щодо належної ОСОБА_1 квартири проведена з порушенням встановленого порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно, відповідач мав відмовити у державній реєстрації права власності через наявність у Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження вказаного майна, і такий запис є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде знято.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.04.2017, просить визнати протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28467180 від 26.02.2016 та скасувати запис про право власності за № 13450815, внесений 22.02.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності за ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» на обєкт нерухомого майна квартиру площею 65,5 кв. м., реєстраційний номер 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки № 1674 від 07.08.2008 (а. с. 41-42).

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 письмових заперечень проти позову до суду не подала.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 26.04.2017 (а. с. 44-51) представник третьої особи ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні адміністративного позову з тих підстав, що оскаржуване рішення було прийняте з дотриманням встановленого порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 провадження у цій справі було зупинено до 30.05.2017, справу для вирішення питання про поновлення провадження у справі та продовження її розгляду призначено на 15:00 30.05.2017 (а. с. 97-98).

В судове засідання, призначене на 15:00 30.05.2017, особи, які беруть участь у справі, не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками про вручення повісток (а. с. 102-103) та повідомленнями про вручення поштового відправлення (а. с. 136-137). При цьому, в матеріалах справи наявні письмові клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні (а. с. 60, 92).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання особи, які беруть участь у справі, не прибули, хоча сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, при цьому, від представника позивача надійшли клопотання про розгляд справи за його відсутності, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому судовий розгляд справи здійснено судом в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 07.08.2008 між ВАТ «Сведбанк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № 0201/0808/71-114, згідно з пунктом 1.1 якого банк зобовязувався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 36000 доларів США на строк з 07.08.2008 по 07.08.2033 включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а. с. 8-12).

Крім того, 07.08.2008 між ВАТ «Сведбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, яким забезпечувалося належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 0201/0808/71-114 від 07.08.2008. Згідно із пунктом 2 іпотечного договору на забезпечення виконання основного зобовязання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: трикімнатну квартиру під номером 52, яка знаходиться у м. Луцьку, по вул. Федорова, буд. 5. За приписами пунктів 11, 12 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобовязання повністю або частково, за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче двох способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Пунктом 12.3 іпотечного договору передбачено, що згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в підпунктах 12.3.1 та 12.3.2 цього пункту. Згідно із підпунктом 12.3.1 іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 ОСОБА_4 України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 ОСОБА_4 України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті 12.3 договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки (а. с. 109-112).

28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» були укладені договір факторингу № 15 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами, за якими були відступлені права вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників та права вимоги за іпотечними договорами, в т. ч. по кредитному договору від 07.08.2008 № 0201/0808/71-114 та іпотечному договору від 07.08.2008, укладених між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 (а. с. 159-163).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.05.2015, яке за даними Єдиного державного реєстру судових рішень в апеляційному порядку оскаржено не було та набрало законної сили 24.06.2015, у справі № 161/2028/15-ц за позовом ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0201/0808/71-114 від 07.08.2008 в розмірі 275237,36 грн. перед ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» звернуто стягнення на трикімнатну квартиру № 52, загальною площею 65,5 кв. м., яка знаходиться у м. Луцьку по вул. Федорова, 5, з початковою ціною 380200,00 грн., що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, відповідно до ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» (а. с. 16-17).

Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2015 ВП № 48604075 при примусовому виконанні виконавчого листа № 161/2028/15-ц, виданого 08.07.2015 Луцьким міськрайонним судом (в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0201/0808/71-114 від 07.08.2008 в розмірі 275237,36 грн. перед ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» звернути стягнення на трикімнатну квартиру № 52, загальною площею 65,5 кв. м., яка знаходиться у м. Луцьку по вул. Федорова, 5, з початковою ціною 380200,00 грн., що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, відповідно до ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження») накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 275237,36 грн. (а. с. 125).

07.09.2015, на підставі постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 від 04.09.2015 ВП № 48604075 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.09.2015 № 24215211, державним реєстратором реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_6 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за № 11070189 про державну реєстрацію обтяження відносно ОСОБА_1 на все нерухоме майно в межах суми боргу 275237,36 грн. (а. с. 120 зворот).

Судом також встановлено, що 22.02.2016 представник ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» ОСОБА_7 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою (реєстраційний номер 15745939) про державну реєстрацію права власності за ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» на обєкт нерухомого майна квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 144), сплативши квитанцією № 113 від 22.02.2016 адміністративний збір за державну реєстрацію права власності на нерухоме майно в сумі 56,00 грн. (а. с. 143).

22.02.2016 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 прийняла рішення № 28467180 про державну реєстрацію права власності за ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 142).

Крім того, 22.02.2016 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за № 13450815, з якого вбачається проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно (квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1) за ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 26.02.2016 (індексний номер 28467180), а підставою виникнення права власності вказано договір іпотеки № 1674 від 07.08.2008 (а. с. 130).

За приписами частини другої статті 37 ОСОБА_4 України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV (з наступними змінами та доповненнями, тут і надалі в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28467180 від 26.02.2016, далі Закон № 898-IV), рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до частини першої статті 37 ОСОБА_4 України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (з наступними змінами та доповненнями, тут і надалі в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28467180 від 26.02.2016, далі Закон № 1952-IV) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач, який у спірних правовідносинах виступає субєктом владних повноважень, не довів правомірності оскаржуваного в даній адміністративній справі рішення, з огляду на таке.

Згідно із частинами першою, третьою статті 33 ОСОБА_4 № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього ОСОБА_4. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частин першої третьої статті 35 ОСОБА_4 № 898-IV у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього ОСОБА_4, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

За приписами частин першої третьої статті 36 ОСОБА_4 № 898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього ОСОБА_4. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим ОСОБА_4 способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього ОСОБА_4; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього ОСОБА_4.

Як передбачено частиною першою статті 37 ОСОБА_4 № 898-IV, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 ОСОБА_4 № 1952-IV у цьому ОСОБА_4 терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як передбачено частиною першою статті 6 ОСОБА_4 № 1952-IV, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 10 ОСОБА_4 № 1952-IV державним реєстратором є нотаріус.

Відповідно до частини першої статті 11 ОСОБА_4 № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За приписами частини першої статті 18 ОСОБА_4 № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно із частиною другою статті 18 ОСОБА_4 № 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (тут і надалі в редакції в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28467180 від 26.02.2016, далі Порядок № 1127), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна. Дія цього пункту не поширюється на випадки: державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду; державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

Як передбачено пунктом 57 Порядку № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 24 ОСОБА_4 № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

На думку суду, виходячи із положень пункту 6 частини першої статті 24 ОСОБА_4 № 1952-IV, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій щодо такого майна до того часу, поки таке обтяження не буде знято.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 у справі № 21-357а14, у якій був зроблений висновок щодо застосування статті 24 ОСОБА_4 № 1952-IV.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2016 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 прийняла рішення № 28467180 про державну реєстрацію права власності за ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, попередньо 07.09.2015, на підставі постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 від 04.09.2015 ВП № 48604075 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.09.2015 № 24215211, державним реєстратором реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_6 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за № 11070189 про державну реєстрацію обтяження відносно ОСОБА_1 на все нерухоме майно в межах суми боргу 275237,36 грн.

Таким чином, суд вважає, що оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на час прийняття оскаржуваного рішення від 22.02.2016 № 28467180 було зареєстровано обтяження речових прав на нерухоме майно (а саме: 07.09.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_6 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за № 11070189 про державну реєстрацію обтяження відносно ОСОБА_1 на все нерухоме майно в межах суми боргу 275237,36 грн., тобто, таке обтяження стосувалося і спірної квартири, тим більше, що воно було зареєстровано на підставі постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 від 04.09.2015 ВП № 48604075 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної на виконання заочного рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.05.2015 у справі № 161/2028/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру № 52, загальною площею 65,5 кв. м., яка знаходиться у м. Луцьку по вул. Федорова, 5, шляхом проведення прилюдних торгів), тому відповідачу належало було відмовити у проведенні державної реєстрації права власності за ТЗОВ «ФК «ОСОБА_8» на спірну квартиру.

Крім того, суд звертає увагу, що за приписами частини третьої статті 33 ОСОБА_4 № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз частини третьої статті 33 ОСОБА_4 № 898-IV дає підстави дійти висновку про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено в один із трьох способів, тобто, на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому, на думку суду, здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду виключає можливість подальшого звернення стягнення на той же предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається із матеріалів справи, ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» здійснило звернення стягнення на предмет іпотеки (трикімнатну квартиру № 52, загальною площею 65,5 кв. м., яка знаходиться у м. Луцьку по вул. Федорова, 5) в судовому порядку та заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.05.2015 у справі № 161/2028/15-ц звернуто стягнення на трикімнатну квартиру № 52, загальною площею 65,5 кв. м., яка знаходиться у м. Луцьку по вул. Федорова, 5, з початковою ціною 380200,00 грн., що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, відповідно до ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження».

Проте, не зважаючи на вказане заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 28.05.2015 у справі № 161/2028/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, 22.02.2016 представник ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» ОСОБА_7 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із застереженням в іпотечному договорі, а 22.02.2016 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 прийняла рішення № 28467180 про державну реєстрацію права власності за ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, тобто, на предмет іпотеки, стягнення на яку уже було звернуто заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.05.2015 у справі № 161/2028/15-ц.

Суд не бере до уваги доводи позивача про порушення при прийнятті оскаржуваного рішення вимог ОСОБА_4 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 № 1304-VII (з наступними змінами та доповненнями, далі Закон № 1304-VII), виходячи з такого.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 ОСОБА_4 № 1304-VII протягом дії цього ОСОБА_4 не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ОСОБА_4 України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ОСОБА_4 України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як вбачається із тексту заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 28.05.2015 у справі № 161/2028/15-ц, яке за даними Єдиного державного реєстру судових рішень в апеляційному порядку оскаржено не було та набрало законної сили 24.06.2015, вказаним доводам про порушення ОСОБА_4 № 1304-VII була надана правова оцінка, та враховуючи, що з Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що у власності ОСОБА_1 знаходиться інше нерухоме житлове майно, тому в даному випадку спірне іпотечне майно не підпадає під критерії, визначені статтею 1 ОСОБА_4 (а. с. 17). Таким чином, оскільки з матеріалів справи дійсно вбачається, що 28.01.2014 проведена державна реєстрація права власності за ОСОБА_1, ОСОБА_9 на квартиру, розташовану у АДРЕСА_2 (а. с. 120), тому відсутні підстави стверджувати про порушення відповідачем ОСОБА_4 № 1304-VII при прийнятті оскаржуваного рішення.

Суд також не бере до уваги доводи представника позивача про порушення пункту 57 Порядку № 1127 в частині неподання для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, оскільки, як вбачається із матеріалів реєстраційної справи, відповідачу було подано копію письмового повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, надісланого ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» на адресу позивача за вих. № 511601/КЗ-юр від 20.03.2013, разом із копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 152-153), яке, на думку суду, є письмовою вимогою про усунення порушень в розумінні пункту 57 Порядку № 1127, при цьому, вказаний Порядок не вимагає подання для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки доказів направлення такої вимоги цінним листом.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що відповідач, виступаючи у спірних правовідносинах як субєкт владних повноважень, приймаючи оскаржуване рішення, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України, оскільки прийняв оскаржуване рішення за наявності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно, яке є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій щодо такого майна до того часу, поки таке обтяження не буде знято, відтак, з наведених вище підстав та виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав підлягають до задоволення.

Разом з тим, позовні вимоги про скасування запису про право власності за № 13450815, внесеного 22.02.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності за ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» на обєкт нерухомого майна квартиру площею 65,5 кв. м., реєстраційний номер 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки № 1674 від 07.08.2008, не підлягають до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до абзаців першого, третього, пятого пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (з наступними змінами та доповненнями) державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення державним реєстратором відповідного запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав. Тобто, суд не наділений повноваженнями скасовувати своїм рішенням запис про державну реєстрацію прав, а захист прав позивача у випадку незаконного прийняття рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень можливий шляхом прийняття постанови про скасування такого рішення і така постанова суду буде підставою для внесення державним реєстратором відповідного запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач у позовній заяві стверджує, що про оскаржуване рішення від 26.02.2016 про державну реєстрацію прав їй стало відомо 25.01.2017, про що подала інформаційну довідку (а. с. 6-7).

Суд вважає, що оскільки жодних доказів того, що про оскаржуване рішення від 26.02.2016 про державну реєстрацію прав позивач дізналася раніше, ніж 25.01.2017, у матеріалах справи немає, а позов подано до суду 11.04.2017, тому строк звернення до суду з цим позовом не пропущений.

Крім того, суд не бере до уваги заперечення відповідача в частині того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, при цьому звертає увагу, що мотиви відхилення таких заперечень викладені у прийнятій у даній справі ухвалі суду від 30.05.2017 про відмову у закритті провадження у справі.

Відповідно до частини третьої статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відтак, оскільки позивач сплатив судовий збір в сумі 640,00 грн. згідно із квитанцією від 11.04.2017 (а. с. 2), а позов задоволено частково, тому на користь позивача з відповідача необхідно стягнути судовий збір відповідно до задоволених вимог в сумі 320,00 грн.

Керуючись статтями 41, 122, 128, 162, 163, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ОСОБА_4 України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 лютого 2016 року № 28467180.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 гривень 00 копійок (триста двадцять гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 254 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.М.Валюх