Справа № 760/8316/16-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року Солом`янський районний суд міста Києва

у складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора відділу адміністративної практики УПП в м. Києві Баська Сергія Федоровича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2016 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила скасувати постанову серії ПС3 №053256 від 26.04.2016 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним за ч.3 ст.122 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП застосовано усне попередження, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень в судовому засіданні наступним.

На думку позивача, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови спотворив фактичні обставини справи, оскільки насправді позивач Правила дорожнього руху України не порушувала. Так, представник позивача зазначив, що 26.04.2016 вона керувала своїм автомобілем НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Володимирській, здійснила зупинку свого транспортного засобу, проте коли до неї підійшов відповідач і звинуватив у вчиненні правопорушення дуже здивувалася, оскільки зауважила йому, що вона нічого не порушувала. Представник позивача стверджувала, що на місці позивач категорично заперечувала проти звинувачень у вчиненні правопорушення в сфері дорожнього руху, пояснювала свою позицію відповідачу, проте останній відмовився відбирати в неї пояснення, попросив пред'явити документи на автомобіль і посвідчення водія, після чого склав оскаржувану постанову і видав її "на руки позивачу". При цьому, звертає увагу представник позивача, жодної процедури дотримано не було, навіть не роз'яснено прав позивачу та можливості скористатися допомогою фахового юриста. Представник позивача заявив, що на всі зауваження позивача відповідач відповідав, що вона може оскаржити його дії до суду. А в кінці пояснив, що взагалі оскаржувати немає що, оскільки він обмежується усним попередженням.

Незважаючи на неодноразові виклики відповідача та третьої особи в судове засідання, останні не з'явилися, будь-яких доказів своєї позиції суду не надали, також не представили письмові пояснення по суті позовних вимог. Про дату, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином повідомлялися (а.с.14-15, 23-24, 32-33, 50-52, 65-66)

Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, серед яких виключно надана позивачем копія оскаржуваної постанови, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судовим розглядом встановлено, що 26.04.2016 щодо позивача відповідачем винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №053256 від 26.04.2016 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним за ч.3 ст.122 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП застосовано усне попередження.

Зі змісту такої оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керувала автомобілем НОМЕР_1, 26.04.2016 по вул. Володимирській в м. Києві здійснила стоянку в другому ряду. В той же час, зазначена постанова не містить, де саме було ймовірно вчинене дане правопорушення, не зазначено місце. Крім того, окрім дати не зазначений час.

При цьому, будь-які пояснення у позивача відібрані на місці не були. Як вбачається з постанови, за ситуації запереченняпозивачем на місці вчинення правопорушення самого правопорушення, відповідач не здійснив дій ні до пошуку та відібранню пояснень від свідків, ні відібрав такі пояснення у самого позивача. Крім того, будь-яких доказів, на підставі яких за таких обставин, відповідач все ж таки прийшов до висновку про вчинення особою правопорушення оскаржувана постанова не містить. Також залишилося незрозумілим, як на підставі викладеного, відповідач прийшов до висновку про можливість застосування ст.22 КУпАП і оголошення усного попередження.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи)

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП за загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 Кодексу)

Згідно з ч. 1 ст. 257 Кодексу протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема, процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

З 08 серпня 2015 року вказану статтю доповнено ч. 2, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 Кодексу.

У частині першій статті 277 Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу)

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, термін «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення

Правова позиція по даному питанню висловлена Конституційним Судом України в рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте, у наведених вище положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

При цьому, суд приймає до уваги, що вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення (фіксування вчиненого правопорушення) та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Однак, судом встановлено, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП, а постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача складена на місці вчинення правопорушення, тією самою посадовою особою, яка виявила дане правопорушення.

З огляду на вказане суд зазначає про наступне.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалівпро адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376.

Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов'язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Судом на підставі наявних доказів у справі встановлено, що позивач не погоджувалася зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення.

Проте, ні протокол не був складений, ні такі пояснення позивача відповідач в суд не надіслав.

З тексту оскаржуваної постанови також незрозуміло, на підставі яких доказів відповідач прийшов до висновку про вчинення особою правопорушення.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Склад правопорушення повинен в собі містити: суб'єкт правопорушення, суб'єктивну сторону правопорушення, об'єкт правопорушення та об'єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не містить складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, об'єктивна сторона правопорушення не є встановленою.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністативного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суб'єкт владних повноважень, який зобов'язаний в разі заперечення проти позову надати суду докази своєї переконливості, не тільки такі докази не надав, але й навіть не з'явився в жодне судове засідання.

Чому відповідач застосував за викладених обставин ст.22 КУпАП також залишилося незрозумілим.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 17, 104, ч.4 ст.128, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора відділу адміністративної практики УПП в м. Києві Баська Сергія Федоровича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС3 №053256 від 26.04.2016 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним за ч.3 ст.122 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП застосовано усне попередження.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.3 ст.122 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: В.С. Кицюк