Справа № 825/998/15-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року м. Київ К/800/36562/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
Пасічник С.С.,
Стародуба О.П.,
Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.05.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення грошової компенсації за харчування,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно незарахування ОСОБА_1 на продовольче забезпечення з 18.03.2014р. по 21.11.2014р. до Військової частини НОМЕР_1 та несвоєчасне подання до зазначеної військової частини документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування; визнання неправомірною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати ОСОБА_1 нарахованої згідно наказу ТВО військового комісара Чернігівського ОВК від 10.12.2014р. №575 (додаток №4) за період з 18.03.2014р. по 21.11.2014р. грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 4387,38грн.; стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нарахованої грошової компенсації в сумі 4387,38грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.05.2015р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015р., позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, відповідач (Військова частина НОМЕР_1 ) подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права й неповне з`ясування обставин справи, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати й ухвалити нове рішення.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що згідно наказу від 18.03.2014р. №28 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач був призваний на військову службу по мобілізації та призначений на посаду молодшого спеціаліста служби захисту інформації.

Відповідно до розпорядження начальника центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України тилу Збройних Сил України від 07.06.2012р. №905 "Про прикріплення на продовольче забезпечення військовослужбовців військових частин (установ) Чернігівського гарнізону, які самостійно ведуть військове господарство", військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.09.2012р. знаходяться на продовольчому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 .

Разом з тим, наказом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №575 від 10.12.2014р. військовослужбовців, призваних у зв`язку з мобілізацією (зокрема, й позивача), зараховано на продовольче забезпечення при Військовій частині НОМЕР_1 , враховуючи неможливість забезпечення гарячою їжею вказаній категорії військовослужбовців встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування, а також вказано виплатити таку компенсацію за період з 18.03.2014р. по 30.11.2014р.

Водночас, суди встановили, що з вищезазначеним наказом позивач ознайомлений не був, доказів його оголошення ІНФОРМАЦІЯ_3 також надано не було.

Про необхідність відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців також повідомлялось в телеграмі тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », адресованій командиру Військової частини НОМЕР_1 .

На виконання вищевказаного наказу позивачеві грошова компенсація була нарахована в сумі 4387,39грн., проте, Військовою частиною НОМЕР_1 відповідної виплати йому проведено не було.

Згідно з ч.1 ст.9-1 Закону України від 20.12.1991р. №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII) продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом н пункту 1 примітки до Норми №1 загальновійськова норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. №426, за рахунок держави харчуванням забезпечуються, зокрема, громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату.

Відповідно до пункту 2.3 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002р. №402 (далі Положення) у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави. Уточнення вартості норм харчування проводиться Головним продовольчим управлінням, виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування, і доводиться ним до військ (сил) не частіше одного разу на квартал. Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.

Військовослужбовці, які прибули у військову частину, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини (п.1.10 Положення).

За змістом п.1.11 Положення військовослужбовці та інші категорії, які мають право на одержання встановлених норм харчування за рахунок держави у вигляді гарячої їжі, у разі вибуття з військової частини знімаються з продовольчого забезпечення з будь-якого приймання їжі (сніданку, обіду або вечері) залежно від часу вибуття на підставі наказу командира військової частини про вибуття з видачею атестата на продовольство.

Згідно з п.2.10 Положення за час, що минув, продукти згідно з нормами харчування не видаються, грошова компенсація може виплачуватися за термін, що не перевищує загального строку позовної давності відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи викладене та зважаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 18.03.2014р. (дата зарахування на військову службу) по 21.11.2014р. було неправомірно незараховано позивача на продовольче забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 , оскільки, як вже зазначалось, саме з дня прибуття до військового комісаріату громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, забезпечуються харчуванням за рахунок держави, а також беручи до уваги, що грошова компенсація замість встановлених норм харчування позивачеві була нарахована, але невиплачена, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність у нього права на її отримання.

Водночас, правильним є й висновок судів про те, що факт невчасного надіслання наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо виплати грошової компенсації та відсутність у Військової частини НОМЕР_1 фінансової можливості провести виплату останньої не позбавляє позивача права на встановлені для нього державні гарантії під час проходження військової служби.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до прийняття неправильного рішення, а тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.05.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.