Справа № 684/13/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 684/13/17

Головуючий у 1-й інстанції: Галиш І.Б.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

25 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України (далі Львівська митниця ДФС) про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил.

Постановою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи здійснюється колегією суддів в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 24 листопада 2016 року головним державним інспектором ВМО №2 м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 було складено протокол про порушення ОСОБА_2 митних правил №5142/20910/16.

На підставі вказаного протоколу, 16 грудня 2016 року в.о. начальника Львівської митниці ДФС винесено постанову у справі про порушення митних правил № №5142/20910/16, якою позивача визнано винним у вчиненні правовпорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень. З даної постанови вбачається, що згідно ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМСУ ОСОБА_2 у 2014 році ввіз на митну територію України два транспортні засоби: 12.08.2014 року автомобіль марки «Мерседес Бенц 308», №WDB9036721R913576, реєстраційний № WZ2104К, а 30.07.2014 року автомобіль марки «Мерседес Бенц 180», № WDB2020181A653926, реєстраційний № ВАТ1702 в митному режимі «транзит». Станом на 30.05.2016 року інформація в ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМСУ щодо вивезення вказаних автомобілів за межі митної території України чи поміщення їх в інший митний режим, відсутня.

Не погоджуючись з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем пропущено строк накладення адміністративного стягнення, у зв'язку із чим оскаржена постанова підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Положення щодо митних режимів, умови та порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, митне оформлення та сплати митних платежів передбачено Митним кодексом України (далі МК України).

Визначення основних термінів та понять врегульовано статтею 4 МК України, зокрема в розумінні пунктів 57, 60 частини першої статті 4 Митного кодексу України:

-товари-це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі;

-транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно ч. 1 ст.90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Однією з вимог до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, за змістом пункту 3 частини першої статті 93 Митного кодексу України є те, що вони повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту 10 діб.

За правилами ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу,-не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Отже, аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що справи про порушення митних правил, передбачених ст. 470 МК України, розглядаються органами доходів і зборів, а адміністративне стягнення за такі порушення може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Як встановлено судом, позивач дійсно перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення, що свідчить про наявність в його діях, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України.

Разом з тим, судом першої інстанції під час розгляду справи досліджено наданий позивачем оригінал акту проведення митного огляду №807140000/1215/101025 з якою слідує, що 14.04.2015 року на оглядовому майданчику ЗМК М/П Гоптівка Харківської обласної митниці, виявлено, що ОСОБА_2 не вивезено за межі території України транспортний засіб № WZ2104К, який був ввезений на територію України 12.08.2014 року. Від позивача відібрано пояснення щодо ввезення вищезазначеного траноспортного засобу на митну територію України та узгоджено в телефонному режимі з Яготинською митницею, його подальший пропуск на тз BFI1482.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, станом на 14.04.2015 року, митні органи володіли інформацією стосовно порушення позивачем строку доставки транспортного засобу, ввезеного на територію України 12.08.2014 року, а відтак в даному випадку саме з цієї дати слід обраховувати строк притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з огляду на те, що про порушення ОСОБА_2 митного законодавства України, органу доходів і зборів було відомо ще в квітні 2015 року, то притягнення позивача до адміністративної відповідальності у грудні 2016 року є неправомірним, оскільки Львівською митницею ДФС пропущено шестимісячний строк для накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, встановлений ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України.

Стосовно доводів апелянта про те, що не можна вважати 14.04.2015 року не можна вважати датою, коли відповідачу стало відомо про вчинене правопорушення, оскільки на Харківській митниці у ОСОБА_2 було відібрано пояснення тільки щодо автомобіля ввезеного на митну територію України 12.08.2014 року, а відносно другого автомобіля, ввезеного 30.08.2014 року пояснення не відбиралися, то суд апеляційної інстанці вважає їх необгрунтованими, з огляду на таке.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, контроль за вивезенням автомобілів, ввезених у митних режимах «транзит» та «тимчасове ввезення» здійснюється у встановленому законом порядку, в тому числі за допомогою програмно-інформаційних комплексів, зокрема ПК "Інспектр-2006" та ЄАІС ДФС України, що дає можливість для своєчасного виявлення перевищення строків доставки товарів, встановлених ст.95 МК України. А отже Харківська митниця маючи доступ до вищевказаних автоматизованих систем митного оформлення, під час проведення огляду 14.04.2015 року не тільки мала можливість, а й повинна була перевірити, дотримання ОСОБА_2митних правил, відносно дотримання строків транзитних перевезень для автомобільного транспорту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5