Справа № 687/545/17
Суддя: Назарчук Р. В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №687/545/17
№2-а/687/17/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року

Чемеровецький районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Назарчука Р.В.,

з участю секретаря Мельник Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Чемерівці цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об"єднаного Управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання протиправними та зобов"язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

03.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 об"єднаного Управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання протиправними та зобов"язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову посилається на те, що він - ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному (Гусятинський район) управлінні Пенсійного фонду України як одержувач пенсії відповідно Закону України «Про загальнообовякове державне пенсійне страхування» по 2 групі інвалідності. 10 квітня 2017 року позивач письмово звернувся до відповідача з заявою про переведення його з пенсії по інвалідності як інваліду 2 групи призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця у відповідності до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року № 3723-XII. Станом на 31 березня 2017 року стаж державної служби становить 22 роки і 7 місяців.

Відповідач листом № 398-02 від 19.04.2017 відмовив позивачу в призначенні пенсії державного службовця мотивуючи тим, що з 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну 'службу» №899-УІІІ у відповідності до п.п.10, 12 Прикінцевих положень пенсія державного службовця у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу» призначається двом категоріям осіб: державним службовцям, які на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №899-УІІІ ( 01 травня 2016 року) обіймали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.. 25 Закону України №3723-ХІ та актами Кабінету Міністрів України; особам, які на день набуття чинності Закону України №899-УІІІ мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України №3723-ХІ та актами Кабінету Міністрів України.

В судове засідання позивач не зявився, однак від нього надійшла письмова заява, згідно якої позовні вимоги визнає та просить їх задоволити, справу слухати у його відсутності.

В судове засідання представник відповідача не зявилася, однак від неї надійшла письмова заява, згідно якої позовні вимоги не визнала та просить відмовити у їх задоволенні, у своєму письмовому запереченні представник відповідача обґрунтовує свою відмову тим, що здійснити перерахунок пенсії позивачеві немає законних підстав.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом установлено, що позивачу з 20.03.2002 року призначено пенсію по інвалідності згідно з вимогами Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наказом № 182-о від 28.03.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника Начальника Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України. 10 квітня 2017 року позивач письмово звернувся до відповідача з заявою про переведення його з пенсії по інвалідності як інваліду 2 групи призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця у відповідності до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року № 3723-XII. ОСОБА_2 обєднаного управління пенсійного фонду України Тернопільської області №398/02 від 19.04.2017 року відмовив в призначенні пенсії державного службовця.

Так, пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної ОСОБА_3 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної ОСОБА_3 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної ОСОБА_3 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної ОСОБА_3 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 9-12 статті 37 Закону України «Про державну службу» визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі. У разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності виплата пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до цього Закону, здійснюється у порядку, визначеному статтею 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п'яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв'язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі. У період з 01.09.1994 року по 30.03.2017 року позивач працював на посадах, віднесених до посад державних службовців, таким чином його стаж державної служби становить понад 20 років. Станом на 31 березня 2017 року стаж державної служби становить 22 роки і 7 місяців. Крім того, згідно пенсійного посвідчення ОСОБА_1, виданого 13.08.2014 року серії ААИ №690197, позивач є інвалідом 2 групи, терміном дії - довічно.

На час набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-УІІІ від 10.12.2015 року позивач працював на посаді державного службовця та мав вислугу років понад 20 років. Посилання відповідача на те, що пункти 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» стосуються лише призначення пенсії за віком є помилковим, оскільки статтею 37 Закону України «Про державну службу», 1993 року №3723-XII з наступними змінами, врегульовано питання призначення пенсії державним службовцям за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника. Позивач має право на призначення пенсії по інвалідності у відповідності ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Згідно ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За приписами п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а вразі смерті цих осіб - члени їхніх сімей,зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 45 Закону України "Про загальнообв"язкове державне пенсійне страхування"- переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

За таких обставин наявні підстави для задоволення позову частково, тому що позивач має право на призначення пенсії державного службовця. Позовні вимоги в частині звернення постанови суду до негайного виконання є безпідставними, тому що така вимога закону передбачена при призначенні пенсії. Позивач отримує пенсію, тому ухвалювати рішення про звернення постанови суду до негайного виконання немає підстав.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 72, 159-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (Гусятинський район) в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ч.7 ст.37 Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Теребовлянське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити та виплачувати в повному обсязі для ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до ч.7 ст.37 Закону України «Про державну службу» (3723-ХІІ) в розмірі 60 відсотків заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 10 квітня 2017 року з урахуванням усіх виплачених сум в повному обсязі.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області за рахунок бюджетних асигнувань на сплату судового збору на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 640 грн.00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чемеровецький районний суд Хмельницької області, з одночасним надісланням апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя Р.В.Назарчук