Справа № 820/6322/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"23" травня 2017 р. № 820/6322/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Спірідонова М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області
про визнання незаконними та скасування акту, припису, наказу, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд :

- визнати незаконними та скасувати акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 288/298-А від 15.07.2016 та Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №288/298-Пр від 15.07.2016, складені головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області Лесним І.О.

- визнати незаконними та скасувати наказ № 80 від 31.08.2016 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області щодо скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 07.04.2016 за № ХК 90 «Реконструкція нежитлових приміщень першого поверху №№1-:-5, розташованих у житловому будинку літ. «А-5», під магазин по продажу товарів народного попиту за адресою: АДРЕСА_1» та реєстрації декларації № ХК 18 від 05.07.2016 про готовність вищевказаного об'єкта до експлуатації.

- стягнути на користь на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності не допускала, а спірні рішення суб'єкта владних повноважень є незаконними та необґрунтованими, оскільки винесені без належних на те підстав.

Відповідач, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, з поданим позовом не погодився, надав свої письмові заперечення. В обґрунтування заперечень суб'єкт владних повноважень зазначив, що спірні дії та рішення відповідають межам компетенції відповідача, вчинені та винесені за наявності належних підстав, з дотриманням Законому України "Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності", а тому є законними та обґрунтованими.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

15.07.2016 року посадовою особою Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області було проведено позапланову перевірку на об'єкті будівництва: магазин-павільйон за адресою АДРЕСА_1.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що будівництво здійснюється саме ОСОБА_1

Результати перевірки оформлені актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №288/298-А від 15.07.2016 р.

Перевіркою встановлено, що Департаментом ДАБІ в Харківській області зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації "Реконструкція нежитлових приміщень першого поверху №№1-5, розташованих у житловому будинку літ. "А-5" під магазин по продажу товарів народного попиту за адресою: АДРЕСА_1" від 05.07.2016 р. №ХК 91.

Згідно з висновками згаданого акту, у діяльності ОСОБА_1 виявлено наступні порушення:

- не представлено правовстановлюючих документів на прибудову магазину-павільйону, чим порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності";

- будівля магазину-павільйону експлуатується, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" від 13.04.2011 р. №461.

Того ж дня відповідачем було складено оскаржуваний припис про усунення правопорушення у сфері містобудівної діяльності №288-298-Пр, в якому зафіксовані обидва порушення, та зобов'язано ОСОБА_1 усунути виявлені порушення до 15.10.2016 р.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів суб'єкта владних повноважень, покладених в основу спірних постанов, а також відображених в акті перевірки висновків, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності та засади здійснення архітектурної діяльності врегульовано Законом України "Про архітектурну діяльність", Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. №553 (далі - Порядок №553), Постановою Кабінету Міністрів України "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" від 13.04.2011 р. №461 (далі Постанова №461).

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Як вбачається з п. 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є: необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (пп. 2, 3 п. 11 Порядку №553).

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком; у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку (пункти 16, 17, 19 Порядку №553).

Викладене зумовлює залишення без задоволення вимоги позивача про скасування акту перевірки, позаяк акт є документом, котрий в розумінні КАС України не є рішенням суб'єкта владних повноважень, адже не містить ніяких обов'язкових до виконання приписів, не змінює стану суб'єктивних прав позивача, не обтяжує позивача додатковими обов'язками.

Зазначене узгоджується також з правовими висновками Верховного Суду України, з огляду на приписи ч.1 ст.161, ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для окружного адміністративного суду. Так, у постанові від 10.09.2013 р. по справі №21-237а13 Верховний Суд зазначив, що обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу про наявність окремих порушень є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

Отже, розглядаючи справу в частині вимог про скасування припису про усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, суд зазначає, що під час перевірки з виїздом на місце контролюючим орагном встановлено факт наявності магазина, побудованого на прибудинковій території та прибудованого на рівні 1-го поверху до багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Власником магазину ОСОБА_1 представлено декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 05.07.2016 № ХК 18.

Між тим, згідно інформації, зазначеної в декларації, об'єктом будівництва є реконструкція нежитлових приміщень першого поверху №№ 1-5, розташованих у житловому будинку, під магазин по продажу товарів народного попиту, пунктом 13 Декларації визначено, що інформація про документ, який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою не зазначається у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту об'єктів без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані.

У свою чергу, згідно представленого технічного паспорту, магазин складається з приміщень №№ 1-10, при цьому приміщеннями №№6-10 є прибудова, яка фактично знаходиться на земельній ділянці, яка не відведена для відповідної мети.

Судом встановлено, що у декларації позивач не зазначив інформацію про земельну ділянку, на якій знаходиться прибудова, вказавши, що реконструкція об'єкту здійснюється без зміни зовнішніх геометричних розмірів його фундаменту у плані, а фактично побудував прибудову на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без права власності або користування земельною ділянкою та належно затвердженого проекту будівництва.

Викладені обставини позивачем у ході судового розгляду не спростовані, а довід позивача про наявність у неї правовстановлюючих документів не може бути визнаний спроможним, оскільки такі документи стосуються лише самої квартири, і жодним чином не посвідчують право власності на спірну земельну ділянку.

Згідно ст. 376 Цивільного Кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Документ що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою за зазначеною адресою відсутній, чим порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ст. 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та абз. 7 п. 22 Порядку №466 та абз. 7 п. 22 Постанови №461, у разі виявлення інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Крім того, під час перевірки було встановлено, що магазин-павільйон експлуатується, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 № 461.

Частиною 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Керуючись приписами наведених норм, з'ясувавши обставини спірних правовідносин і перевіривши їх добутими доказами, суд не знаходить в матеріалах справи жодних фактичних даних на підтвердження доводів позивача про відсутність в діяльності ОСОБА_1 порушень у сфері містобудівної діяльності.

Натомість судження Департаменту ДАБІ про вчинення позивачем порушення норм закону визнається судом юридично та фактично обґрунтованим, так як цілком узгоджується з наявними у справі документами.

Вирішуючи спір за вимогою про скасування наказу № 80 від 31.08.2016 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області щодо скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 07.04.2016 за № ХК 90 та реєстрації декларації № ХК 18 від 05.07.2016 р., суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 49 КАС України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Судом було запропоновано позивачу надати докази на підтвердження доводу щодо невідповідності закону спірного рішення суб'єкта владних повноважень, а також і копії самого рішення.

Проте позивач до суду таких доказів не подав.

З приписів наведених вище норм процесуального закону слідує, що сама лише незгода суб'єкта господарювання з рішенням суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання судом такого рішення незаконним, позаяк до висновку про незаконність суд може дійти лише оцінивши обґрунтованість доводів сторони добутими доказами.

Оскільки ані в позові, ані в ході розгляду справи ОСОБА_1 не було зазначено, в чому полягає невідповідність закону згаданого рішення відповідача, на підтвердження заявленої вимоги не було подано жодного доказу, то позов у частині даної вимоги також має бути залишений без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення відповідачем при винесенні спірних постанов прав та охоронюваних законом інтересів суб'єкта господарювання, то в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області визнання незаконними та скасування акту, припису, наказу -відомивити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений 29 травня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.