Справа № 266/1167/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Д'яченко Д.О.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року справа №266/1167/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради на постанову Приморського районного суду М. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2017 року у справі № 266/1167/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради про скасування рішення державного органу щодо припинення виплати та зобов'язання відновлення виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду М. Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради про:

- визнання протиправними дій управління щодо припинення виплати позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 03 лютого 2017 року;

- зобов'язання відповідача відновити виплату позивачу щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 03 лютого 2017 року (а.с. 2-6).

Постановою Приморського районного суду М. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2017 року у справі № 266/1167/17 позовні вимоги позивача задоволено. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Приморського району міста Маріуполя Маріупольської міської щодо припинення виплат ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги, як особі, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України і районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 03 лютого 2917 року протиправними. Зобов'язано управління відновити виплату позивачу щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 03 лютого 2017 року (а.с. 30-32).

Не погодившись із судовим рішенням, Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради подало апеляційну скаргу.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянтом зазначено, що положеннями п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01 жовтня 2014 року № 505 встановлено, що грошова допомога не призначається у разі коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована території України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідач має у власності частку квартири, яка знаходиться у м. Костянтинівка, при цьому, це місто не включено у Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.

З урахуванням того, що у відповідача наявна частка житлового приміщення у місті, яке не включено у вищевказаний перелік № 1085-р, позивач відмовив відповідачу у наданні щомісячної адресної допомоги.

При цьому апелянт просить суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (а.с. 42-43).

Представник позивача та відповідач у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

31 травня 2017 року від представника апелянта до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради.

29 травня 2017 року до канцелярії Донецького апеляційного адміністративного суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона вказує на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права та є такою, що підлягає залишенню в силі.

Разом із запереченнями на апеляційну скаргу позивач надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеними особами з м. Сєдове Донецької області до м. Маріуполь Донецької області з 21 грудня 2015 року (а.с. 8, 10).

Рішенням Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради від 21 січня 2016 року ОСОБА_2 призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 01 лютого 2016 року по 21 квітня 2016 року.

Рішенням Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради від 21 квітня 2016 року ОСОБА_2 призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 21 квітня 2016 року по 20 жовтня 2016 року.

У липні місяці 2016 року відповідач звернулась до Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради із заявою про включення до складу її сім`ї чоловіка - ОСОБА_4, на підставі цієї заяви відповідачу видана довідка № від 13 липня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, склад сім`ї: ОСОБА_2, донька - ОСОБА_3, чоловік - ОСОБА_4

Рішенням від 13 липня 2016 року управлінням призначена ОСОБА_2 допомога переміщеним особам на проживання з 13 липня 2016 року по 12 січня 2017 року.

У грудні 2016 року відповідача управлінням повідомлено, що згідно п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01 жовтня 2014 року № 505, у зв'язку з знаходженням у власності відповідача частини житлового приміщення у м. Костянтинівка неможливо нарахування адресної допомоги.

Встановлені обставини не є спірними.

Спірним питанням у справі, є правомірність відмови відповідачем нарахування та виплати спірної допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийняття свого рішення про припинення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, відтак, позовні вимоги управління є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1 Закону України «Про захист прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року (в редакції яка діяла на час спірних правовідносин) затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який регулює спірні правовідносини (далі - Порядок № 505).

Відповідно до п. 1 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога виплачується шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий відповідно до цього Порядку безоплатно в установі уповноваженого банку.

Абзацем 2 п. 6 Порядку № 505 встановлено, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Розпорядження Кабінету Міністрів від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, до якого входить м. Костянтинівка.

З системного аналізу вищевказаних нормативних документів слідує, що Порядком № 505 чітко встановлені умови за яких управління відмовляє у призначені щомісячної грошової допомоги, а саме: наявність у будь-хто з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта, що до спірних правовідносин може бути застосований Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, оскільки перелік місцевості тимчасово окупованих територій зазначений в Розпорядженні Кабінету Міністрів від 02 грудня 2015 року № 1275-р.

Крім того, суд зазначає, що Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради, відмовляючи відповідачу у призначені спірної допомоги, порушив процесуальний порядок такої відмови, виклавши її в повідомленні від 16 грудня 2016 року, а не прийнявши вмотивоване рішення, що суд вважає грубим порушенням діючого законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність задоволення адміністративного позову.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2017 року у справі № 266/1167/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради про скасування рішення державного органу щодо припинення виплати та зобов'язання відновлення виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова