Справа № 348/83/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/5447/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2017 року у справі №348/83/17 за позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2017 ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі ОСОБА_3), просила визнати протиправними дії ОСОБА_3 щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати державним службовцям з 01.05.2016; зобовязати ОСОБА_3 здійснити з 01.05.2016 перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» призначеної в розмірі 90 відсотків від заробітної плати, включивши до сум заробітної плати суми вказані у довідці про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданої ОСОБА_3 фінансів Надвірнянської районної державної адміністрації №397 від 12.12.2016 та виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.03.2017 позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 у звязку з підвищенням заробітної плати державним службовцям з 01.01.2017 року; зобов'язано Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 починаючи з 01.01.2017 року відповідно до Закону України «Про державну службу», призначеної ОСОБА_2 в розмірі 90% від заробітної плати, включивши до сум заробітної плати суми вказані у довідці про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданій управлінням фінансів Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №397 від 12.12.2016 року та виплатити ОСОБА_2 недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.03.2017 та відмовити в задоволенні адміністративного позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначалося відповідно до, зокрема, Закону України «Про державну службу». Перерахунки пенсії державним службовцям у звязку з підвищенням заробітної плати Законом Україну «Про державну службу» від 01.05.2016 не передбачено. Вказує, що у звязку з набранням чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 Постанова Кабінету Міністрів України від 30.05.2000 №865 втратила чинність. Таким чином, вважає, що на момент підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям у позивача не виникло право на перерахунок призначеної пенсії, оскільки відсутня норма закону, яка б передбачала такий перерахунок.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення, премії до державних, професійних свят, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористані відпустки, грошові винагороди та індексація входять до системи оплати праці державного службовця, з них відповідно до Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» справлялися страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначених видів заробітку, і які згідно статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» повинні бути включені до заробітку для обчислення пенсії. Оскільки пенсія позивачу по справі призначена до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо здійснення перерахунку призначеної пенсії позивачу відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» є безпідставною.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_2 є пенсіонером і перебуває на обліку у Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, де отримує пенсію з 06.05.2005 згідно з Законом України «Про державну службу», у розмірі 90 відсотків від сум заробітної плати.

16.12.2016 ОСОБА_2 звернулась в ОСОБА_3 із заявою щодо перерахування пенсії з 01.05.2016 відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії в розмірі 90% зарплати, включивши до сум зарплати суми, зазначені у довідці, виданій ОСОБА_3 фінансів Надвірнянської РДА №397 від 12.12.2016, і виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку (а.с.11).

ОСОБА_3 від 26.12.2016 №393/13-15 ОСОБА_2 повідомлено, що проведення перерахунку пенсії з 01.05.2016 згідно представленої довідки від 12.12.2016 №397 чинним законодавством не передбачено, а також розяснено, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213 пенсії в порядку та умовах, визначених Законом України «Про державну службу» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються (а.с.12).

Вважаючи вказану відмову про протиправною, ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу матеріалів справи та змісту позовної заяви судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернулась до ОСОБА_3 щодо перерахунку пенсії у звязку з збільшенням з 01.05.2016 розміру заробітної плати державним службовцям, на підтвердження чого подала Довідку ОСОБА_3 фінансів Надвірнянської РДА Івано-Франківської області від 12.12.2016 №397 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсії, та в якій вказана заробітна плата за посадою заступник начальника ОСОБА_3, з якої призначено пенсію, для її перерахунку з 01.05.2016 (а.с.10).

Відтак, в даній справі підставою для перерахунку пенсії, призначеної позивачу у 2005 році, та відповідно звернення із позовом до суду, є підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а не неврахування всіх належних виплат для призначення пенсії, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, як вказано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, а тому на дані правовідносини поширюються інші законодавчі норми.

На час призначення пенсії позивачу загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті визначались Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII у відповідній редакції (далі - Закон №3723-XII).

Відповідно до ст.37-1 Закону №3723-XII у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця на час призначення пенсії визначався Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 у відповідній редакції (далі - Постанова №865).

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Постанови №865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію було затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII положеннями якого текст статті 37-1 Закону №3723-XII викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З 1 грудня 2015 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 9 грудня 2015 року №1013, положеннями якої регламентовано питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям та внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а саме: пункт 4 виключено; абзац перший пункту 5 викладено в такій редакції: « 5. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики». Зазначеною Постановою не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

На час звернення позивача до ОСОБА_3 із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідних нормативно-правових актів щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям прийнято не було, проте був чинний Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (набрав чинності з 01.05.2016), яким не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям.

З набранням чинності Закону №889-VІІІ стаття 37-1 Закону №3723-XII втратила чинність.

Відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В свою чергу, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Отже, з 1 травня 2016 року Законом №889-VIII по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Таким чином, пенсії, призначені згідно із Законом №3723-ХІІ, перераховуються у відповідності до вимог Закону №1058-ІV, тобто, тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 №15-2, яка набрала чинності з 02.09.2016 виключено абзаци третій, четвертий пункту 1 Постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1, якою затверджувались форми довідок про заробітну плату.

Окрім того, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка набрала чинності з дня її опублікування (23.09.2016) та яка застосовується з 01.05.2016, втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865.

Слід зауважити, що діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

В Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони №76-VII, №213-VIIІ та №889-VIІI не визнані неконституційними та підлягають застосуванню.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на час звернення позивача із заявою щодо перерахунку пенсії чинним законодавством не визначено права і не передбачено підстав, порядку реалізації та обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до норм Закону України «Про державну службу», в свою чергу, Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, а отже, у відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 6 квітня 2016 року №292, якою затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у Рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися. Суд також зазначає, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Водночас, Конституційний Суд України у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» зазначив, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, Конституційний Суд України у своєму рішенні вказує, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

На підставі вказаного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку із збільшенням посадових окладів працюючим державним службовцям згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 6 квітня 2016 року №292 відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то такі в силу приписів ст.94 КАС України та відмови в позові позивачу, зі сторін спору не стягуються.

Керуючись статями 41, 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2017 року у справі №348/83/17 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_1
Повний текст Постанови складено 30.05.2017р.