Справа № 688/1063/17
Суддя: Березова І. О.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 688/1063/17
№ 2-а/688/57/17
Постанова

Іменем України

29 травня 2017 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Березової І.О.

при секретарі Грицак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівка

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального захисту населення Шепетівського міськвиконкому

про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок виплати щорічної допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Шепетівського міськвиконкому, в якому просить визнати дії останнього щодо відмови нарахування невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними; зобов'язати управління праці та соціального захисту населення при Шепетівському міськвиконкомі здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення та провести виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2017 рік, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Державним бюджетом України, а саме з розрахунку п'ять мінімальних заробітних плат з урахуванням виплаченої одноразової допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування позову позивач вказує, що вона є постраждалою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи захворювання, яке пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням та експертним висновком про умови і характер праці інвалідів. Відповідно до довідки МСЕК серії ХМ №222610 їй 28 квітня 2011 року встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС. Управлінням праці та соціального захисту населення Шепетівського міськвиконкому їй було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення у 2017 р. в розмірі 120 грн., тоді як щорічна допомога на оздоровлення від наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами Чорнобильської катастрофи, виплачується інвалідам другої групи в розмірі п'ять мінімальних заробітних плат. Тому просить визнати відмову відповідача протиправною та зобов'язати нарахувати та стягнути з відповідача щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2017 р., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Державним бюджетом України, а саме з розрахунку п'ять мінімальних заробітних плат з урахуванням виплаченої одноразової допомоги на оздоровлення.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Від представника відповідача надійшла заява, в якій просили справу розглядати у їхню відсутність, заперечують проти задоволення позову.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення категорії 1 серії №120131, виданого Хмельницькою облдержадміністрацією 26 травня 2016 року.

Відповідно до листа начальника Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради за №0-85 від 07 квітня 2017 року встановлено, що на виконання ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була нарахована та виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірах, установлених Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме 16 березня 2017 року було виплачено 120 грн. 00 к.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ за №0017401 від 30 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 має 70 % втрати професійної працездатності, пов'язаної з тим, що вона є інвалідом з дитинства в результаті аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки до акта медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0720511 від 30 березня 2016 року встановлено, що ОСОБА_1 надано другу групу інвалідності до 01 квітня 2019 року.

У відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи п'ять мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII в редакції, що існувала після визнання рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 неконституційними змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року №107-VІ, щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Разом із тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, були внесені зміни, до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вказану статтю викладено у такій редакції: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містила положень щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Останні зміни були внесені до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї» від 21 квітня 2016 року, який набрав чинності з 22 травня 2016 року, тобто після проведення позивачам відповідних виплат.

Крім того, ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Статтею 87 Бюджетного Кодексу України визначено, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать, зокрема, видатки на програми соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 р. № 79-VIII, який також набув чинності 01 січня 2015 р., розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу» України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12 липня 2005 р. № 562, передбачено, що інвалідам І і ІІ групи виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 120 грн., інвалідам ІІІ групи та дітям-інвалідам 90 грн.

Позивачам було виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. № 562.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 р. №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції Україниє найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 р. № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Конституційний Суд України зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень. Суд виходив з того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави.

Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

За таких обставин, суд вважає, що щорічна допомога на оздоровлення позивачу мала бути виплачена у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. № 562.

Судом не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача при проведенні виплати їй щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 рік.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судових витрат, в силу вимог ст. 94 КАС України їх необхідно компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 86, 158-163 КАС України, ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Шепетівського міськвиконкому про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок виплати щорічної допомоги на оздоровлення відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: