Справа № 185/212/17
Суддя: Бабій С. О.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/212/17
Провадження № 2-а/185/87/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської областіБабій С.О., розглянувши в порядку скороченого провадження, відповідно до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про включення періоду роботи під час відбуття покарання у вигляді позбавлення волі до загального трудового стажу -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2017р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у зарахуванні до трудового стажу періодів відбуття ним покарань у вигляді позбавлення волі у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) в період часу з травня 1985 року по жовтень 1987 року та зобовязати відповідача зарахувати до загального трудового стажу позивача, який надає право на призначення пенсії, періоди відбуття позивачем зазначеного покарання. В обґрунтування позову посилався на те, що 02.12.2016р. позивач звернувся із заявою до відповідача щодо призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ст.26 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Листом від 12.12.2016р. №11263/05/18 відповідач відмовив позивачу у задоволенні його заяви, з огляду на те, на час відбуття покарання позивачем діючим на той час законодавством, зокрема КВК України, час роботи в період відбуття покарання не зараховується до трудового стажу, що надає право на пенсію. Тобто, відповідач відмовився зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період відбуття покарання у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) в період часу з травня 1985 року по жовтень 1987 року, що змусило позивача звернутися із позовом до суду.

03.03.2017р. відповідач надав суду заперечення на позов, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки діючим на час відбуття покарань законодавством, зокрема ст.50 ВТК України час роботи засуджених у період відбуття ними покарання у виді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується.

Суд, дослідивши матеріали справи , оцінивши зібрані по справі докази, приймаючи до уваги письмові заперечення відповідача, долучені до матеріалів справи, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін та їхніх представників, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує, що відповідач у запереченнях на поданий адміністративний позов не надав нових доказів на їх підтвердження, обмежившись лише спростуванням правової підстави заявленного ОСОБА_1 позову.

Статтєю19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено, законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за якій щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, встановлених законодавством, що діяло раніше.

У законодавстві, що діяло до 01.01.2004р., зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, який дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж). Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим , ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого також включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообовязковому соціальному страхуванню.

Згідно ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від форм власності та господарювання , а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру і тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно наданої позивачем довідки Синельниківської виправної колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) від 11.10.2016р. №94/4-5867 про заробітну плату для обчислення пенсії позивач в період часу з травня 1985 року по жовтень 1987 року отримував заробітну плату за виконану під час відбуття покарання роботу.

Відповідно до ст.49 ВТК України (чинної на час відбуття покарань позивачем) передбачено , що кожен засуджений повинен працювати, адміністрація виправно-трудової установи повинна забезпечувати залучення засуджених до суспільно-корисної праці з урахуванням їх працездатності та, по можливості, спеціальності.

Тобто, суд з урахуванням викладеного, дослідивши письмові докази, норми ст.49 ВТК України, а також заперечення відповідача, в яких не спростовується факт роботи позивача в період відбуття ним покарань, приходить до висновку, що ОСОБА_1 довів той факт, що він працював під час відбуття покарань в місцях позбавлення волі.

У подальших редакціях діючого наразі КВК України (глава 18) передбачено зарахування періоду роботи під час виконання покарань до стажу, що надає право на пенсію.

На час звернення позивача із заявою до відповідача ст.122 КВК України передбачає, що засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню, засуджені мають право на загальних підставах на призначення та отримання пенсії за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення.

Таким чином, системний аналіз змін законодавства про пенсійне забезпечення свідчить про те, що держава передбачила зарахування періоду роботи під час виконання покарань до стажу, що надає право на призначення пенсії, що і є підставою для задоволення заявленого адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, ст.ст.2,5,11,17,71,150-163,167,183-2,254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Павлоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його трудового стажу періодів відбуття ним покарань у вигляді позбавлення волі у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) в період часу з 01 травня 1985 року по 31 жовтня 1987 року

Зобовязати Павлоградське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1, який надає право на призначення пенсі періоди відбуття ним покарань у вигляді позбавлення волі у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) в період часу з 01 травня 1985 року 31 жовтня 1987 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами, також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду, прийняту у скороченому провадженні, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя С. О. Бабій