Справа № 826/651/17
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/651/17

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Голяшкін О.В., перевіривши касаційну скаргу Державної аудиторської служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі за позовом Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор електронної реєстрації та звітності», третя особа – Державне підприємство «Держреєстри України», про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Державна аудиторська служба України звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 квітня 2017 року касаційну скаргу Державної аудиторської служби України залишено без руху у зв’язку з ненаданням документа про сплату судового збору; надано строк до 03 травня 2017 року для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 квітня 2017 року позивачем направлено до суду касаційної інстанції платіжне доручення від 12 квітня 2017 року №208 про сплату судового збору в сумі 1600 грн.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Як встановлено ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справа адміністративної юрисдикції, згідно п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як передбачено ч.3 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суб’єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв’язку зі здійсненням суб’єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв’язку з публічним формуванням суб’єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.5 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, позовні вимоги Державної аудиторської служби України, як суб’єктом владних повноважень, заявлено до юридичної особи – Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор електронної реєстрації та звітності», яке не є підконтрольною установою, а позивач владних управлінських функцій відносно відповідача не здійснює.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким обгрунтовано погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини, зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.211, 213, п.5 ч.5 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної аудиторської служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі за позовом Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор електронної реєстрації та звітності», третя особа – Державне підприємство «Держреєстри України», про стягнення коштів.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Голяшкін