Справа № 296/3212/16-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Анциборенко Н.М.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"30" травня 2017 р. Справа № 296/3212/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Кузьменко Л.В.

Іваненко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "26" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Житомирської міської ради про визнання не чинними рішення, листа, рекомендацій, встановлення наявності чи відсутності компетенції, стягнення моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради, Житомирської міської ради про визнання нечинними рішень та зобов'язання вчинити певні дії. З урахуванням уточнення позовних вимог просить:

- визнати нечинним рішення (лист) від 21.12.2015 р №3729/13 виконавчого комітету Житомирської міської ради структурного підрозділу Управління містобудування архітектури та дизайну міського середовища;

- встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) у управління регулювання земельних відносин після отримання висновків з управління архітектури складати та подавати списки;

- визнати нечинним рішення (рекомендацію) від 08 лютого 2016 р Житомирської міської ради - постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування;

- визнати нечинним рішення Житомирської міської ради №114 від 09.02.2016 року;

- стягнути з виконавчого комітету Житомирської міської ради 120 000 грн. моральної шкоди.

- зобов'язати виконавчий комітет Житомирської міської ради, Житомирську міську раду вчинити дію - розглянути його клопотання від 27.11.2015 року з дотриманням норм Законів України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що є учасником бойових дій. В порушення вимог закону відповідачі відмовили йому у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому зазначає, що посилання відповідачів на Генеральний план м. Житомира, затвердженого рішенням міської ради, від 26.12.2001 р №266 де зазначено, що земельна ділянка, яку він бажає отримати у власність знаходится на території багатоповерхової забудови є безпідставним, оскільки детальний план функціонального призначення території не розроблявся, фактично дана земельна ділянка з дозволу міської ради забудована одноповерховими житловими будинками та самовільно збудованими гаражами. Протиправними діями відповідачів йому заподіяна моральна шкода.

Корольовський районний суд м. Житомира постановою від 26.01.2017 позов задоволив частково.

Визнав протиправним і скасувати п.48 додатку до рішення Житомирської міської ради №114 від 09.02.2016 року "Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок".

Зобов'язав Житомирську міську раду вчинити дії щодо розгляду заяви ОСОБА_4 від 27.11.2015 року.

Решту позовних вимог залишив без задоволення.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав 31.01.2017року апеляційну скаргу та заяву від 13.02.2017року про уточнення та доповнення до апеляційної скарги, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог та винести відносно суддів, які розглядали справу окрему ухвалу.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, заяви від 13.02.2017року про уточнення та доповнення до апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення.

Встановлено, що 27.11.2015 року ОСОБА_4 як учасник бойових дій звернувся до Житомирської міської ради з клопотанням про надання йому дозволу на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража в межах норм безоплатної передачі земельної ділянки в розмірі 0,01 га, зазначивши, що земельна ділянка знаходиться за межами гаражного кооперативу Хмільники вул. Малікова, 6 та за межами пров. 1-й Винокурний (а.с.81).

Зазначене клопотання перебувало на розгляді Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради, управління регулювання земельних відносин міської ради, постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради від 08.02.2016 року.

Так, відповідно до листа №3729/13 від 21.12.2015 року, адресованого начальнику управління регулювання земельних відносин міської ради та виконкому міської ради, Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради зазначає, що відповідно до Генерального плану м. Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 26.12.2001 року №266, земельна ділянка знаходиться на території багатоповерхової забудови та чинним Генеральним планом не визначена можливість використання земельних ділянок для індивідуального гаражного будівництва в межах території багатоповерхової забудови (а.с.84).

Постійна комісія з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради від 08.02.2016 року, розглянувши проект рішення "Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" рекомендувала доповнити додаток пунктами, у тому числі п.48 щодо ОСОБА_4, вул. Малікова, 6 та пров. 1-й Винокурний (а.с.97).

Згідно п.48 додатку до оскаржуваного рішення Житомирської міської ради №114 від 09.02.2016 року "Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на складання проектів землеустрою" щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_4відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0100 га за адресою: вул. Малікова, 6 та пров. 1-й Винокурний (а.с.102).

Житомирська міська рада відмовила позивачу у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 у зв'язку з невідповідністю чинному містобудівному законодавству/

Не погоджуючись з листами структурних підрозділів відповідача, рекомендаціями постійної комісії та рішенням міської ради, якими йому було відмовлено у наданні дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог до виконавчого комітету Житомирської міської ради в частині визнання не чинним листа Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради №3729/13 від 21.12.2015 року, колегія суддів зазначає.

Згідно ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема - спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як зазначено у інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 01.06.2010 року № 781/11/13-10 щодо застосування окремих норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З матеріалів справи видно, що оскаржуваний лист Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради №3729/13 від 21.12.2015 року, який адресовано начальнику управління регулювання земельних відносин міської ради та виконкому міської ради, має інформативний характер та не порушує права та законні інтереси позивача, адже є відповіддю та не містить в собі ознак ні нормативно-правового акта, ні правового акта індивідуальної дії, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке б породжувало певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і мало б обов'язків характер для суб'єктів цих відносин.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов до виконавчого комітету Житомирської міської ради в цій частині є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги до виконавчого комітету Житомирської міської ради про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) управління регулювання земельних відносин після отримання висновків з управління архітектури складати та подавати списки, колегія суддів зазначає таке.

Повноваження сільських, селищних, міських рад, а також їх виконавчих органів у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст визначаються чинним законодавством, у тому числі Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", а також ст.12 Земельного кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.17 та п.6 ч.4 ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимогу про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень у разі спору саме між суб'єктами владних повноважень, що виник з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для її задоволення позову в цій частині відсутні, оскільки згідно п.3 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки позивачем не доведено факту порушення саме виконавчим комітетом Житомирської ради, до якого заявлено позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, прав, свобод та інтересів позивача, а також завдання йому відповідачем фізичних, душевних, психічних тощо страждань, погіршення стану здоров'я, наявності немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з виконавчого комітету Житомирської міської ради 120 000 гривень моральної шкоди відсутні.

Щодо визнання не чинними рекомендацій постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради від 08.02.2016 року, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до положень ст.47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до відання ради. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених вимог Закону, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що постійна комісія з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради лише вивчає, попередньо розглядає і готує на розгляд міської ради питання регулювання земельних відносин, які належать до відання міської ради та вирішуються виключно на пленарному засіданні Житомирської міської ради, а тому рекомендації від 08.02.2016 року за наслідками попереднього розгляду проекту рішення "Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" не є рішенням (нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії) і носять рекомендаційний характер, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги до Житомирської міської ради про визнання не чинним рішення Житомирської міської ради №114 від 09.02.2016 року "Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Рада Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховна ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Тобто, цією нормою встановлено презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, який має спростувати твердження позивача про протиправність рішення.

Суд встановив, що представник Житомирської міської ради у судове засідання жодного разу не з'явився, не спростував викладені позивачем обставини та доказів правомірності свого рішення про відмову ОСОБА_4 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0100 га за адресою: вул. Малікова, 6 та пров. 1-й Винокурний щодо підстав відмови не надав, у тому числі доказів невідповідності місця розташування об'єкта (позивач у заяві від 27.11.2015 року зазначав, що земельна ділянка знаходиться за межами вул. Малікова, 6 та за межами пров. 1-й Винокурний) вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того суд встановив, що клопотання ОСОБА_4 від 27.11.2015 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було розглянуто та рішення Житомирською міською радою прийнято 09.02.2016 року, тобто, з порушенням встановленого ст.118 Земельного кодексу України місячного строку.

Враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального та процесуального права не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Щодо вимог позивача про винесення окремої ухвали щодо дій ( рішень) судді першої інстанції вчинених при вирішенні справи, то колегія суддів не вбачає підстав для винесення окремої ухвали.

За таких підстав, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "26" січня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) С.М. Шевчук

судді: (підпис) Л.В. Кузьменко

(підпис) Т.В. Іваненко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10020

3- відповідачу/відповідачам: Виконавчий комітет Житомирської міської ради майдан С.П. Корольова, 4/2,м.Житомир,10014

Житомирська міська рада майдан С.П. Корольова, 4/2,м.Житомир,10014

4-ОСОБА_7 АДРЕСА_1,10020 - ,