Справа № 209/420/17
Суддя: Маслов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/420/17
Провадження № 2-а/209/24/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Камянське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Маслов Д.В.,

за участі секретаря - Кулік О.О.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовом у засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника ОСОБА_2 відділення поліції Кам'янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування рішення та дій суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника ОСОБА_2 відділення поліції Кам'янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування рішення та дій суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Змістом позовних вимог є вимога про скасування постанови начальника ОСОБА_2 Камянського ВП підполковника ОСОБА_3 серії АА № 417804 від 26.01.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 192 КУпАП.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказав, що оскаржувана постанова прийнята на підставі протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, який складений із порушеннями законодавства, не міг бути належним доказом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено із порушенням прав позивача.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що після ознайомлення із запереченнями відповідача бажає звернути увагу на ту обставину, що в примірнику протоколу про вчинення адміністративного правопорушення наданого суду відповідачем разом із відзивом міститься рік розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому зазначено 2016 рік, хоча протокол датовано 2017 роком, що свідчить про умисне внесення неправдивих відомостей до протоколу вже після його складення, ознайомлення позивача і видачі копії позивачу. Оскільки в примірнику позивача взагалі не зазначено рік в графі дати розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмові заперечення на адміністративний позов та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначив наступне. Що громадянин ОСОБА_1 допустив порушення п. 12.4. Наказу МВС України № 622 від 21.08.98 р., згідно якого придбана мисливська вогнепальна нарізна, гладкоствольна зброя, основні частини зброї, охолощена, пневматична зброя, холодна зброя, пристрої протягом десяти днів з дня придбання мають бути зареєстровані в органах внутрішніх справ за місцем проживання власника з одержанням дозволу на її зберігання та носіння. Таким чином, в діях гр. ОСОБА_1 убачався склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 192 КУпАП, що виразилося в порушенні встановлених строків реєстрації зброї після її придбання.

Відповідач вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності були складені із дотриманням всіх вимог законодавства, підстав для скасування постанови не має.

Суд, зясувавши позиції сторін, дослідивши докази подані сторонами, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, прийшов до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що інспектором з КОЗ СДС СП ОСОБА_4 відносно гр. ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ст. 192 КУпАП (№ АА-495820) (а.с. 9, 56).

26.01.2017 року відповідачем було прийнято Постанову по справі про адиміністративне правопорушення №417804 (а.с.7, 57), відповідно до якої позивача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбачченого ст.192 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд враховує положення ст.71 КАС України, відповідно до якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Отже, при вирішенні питання щодо правомірності дій посадових осіб у питаннях притягнення до відповідальності за вчинення адімністративного правопорушення, необхідним є встановлення не тільки компетенції відповідного органу чи посадової особи, а і перевірка дотримання порядку оформлення відповідних документів, збору доказів та розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

У своєму позові позивач посилається на недоліки в оформлені протоколу про адміністративне правопорушення, щодо неправильного зазначення адреси його реєстрації, нерозбірливого зазначення міста народження, зазначення прізвища, ім'я, по батькові посадової особи, яка склала протокол із скороченнями, що є порушенням п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про дміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376від 06.11.2015 р. (далі - Інструкція). Також відповідач вказав що у відповідній графі протоколу та постанови не зазначено назву документа та органу який його видав, на підставі якого було встановлено особу яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначив в позові, що в протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності вказано, що розгляд адміністративної справи відбудеться «26.01.20 року о 15 год 40 хв у ОСОБА_2», тобто фактично дату розгляду справи не зазначено. Крім того, не зрозуміло яким органом буде розглянути протокол, оскільки більшість міст в Україні мають територіальний поділ з назвою району «Дніпровський район». Наприклад місто Київ. Тим самим позивач вважає, що було порушено його право на участь при розгляді справи про адміністративне правопорушення, подання доказів та отримання необхідної правової допомоги, якою він мав бажання скористуватись.

Після ознайомлення із запереченнями Відповідача і доданими до нього документами, позивач окремо зазначив, що в примірнику відповідача було здійснено внесення дописок після складання протоколу, а саме дописано рік в якому буде розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності замість року «20___» дописано «2016». Що само по собі є порушенням норм законодавства і тягне за собою визнання неналежним доказом даного протоколу.

На думку суду, відокремлення двох дій - оформлення адміністративного правопорушення і розгляд справи про адміністративне правопорушення є важливим, в тому числі і з огляду на можливість реалізації особою яка притягається до адміністративної відповідальності її прав, в тому числі закріплених в ч.1 ст.268 КУпАП.

В частині 1 ст.268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №495820 (а.с.9) наданого позивачем вбачається, що у відповідній графі про повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності міститься запис, що розгляд адміністративної справи відбудеться 26.01.20 року о 15 год. 40 хв. У ОСОБА_2 Без зазначення року розгляду справи. В свою чергу, в примірнику наданому Відповідачем (а.с.56), у відповідній графі зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 26.01.2016 року о 15 год. 40 хв. У ОСОБА_2 При цьому, датою складення протоколу є 26.01.2017 року.

Отже, суд приходить до висновку, що конкретна дата розгляду справи в протоколі зазначена не була.

Суд погоджується із твердженням позивача, що зазначення у протоколі місця розгляду справи як ОСОБА_2, без зазначення чіткої назви органу та за умови не зазначення конкретної дати розгляду справи не може вважатись належним повідомленням особи яка притягається до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Твердження відповідача, зазначені ним у письмових запереченнях, про усне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, спростовані позивачем у судовому засіданні та не доведені іншими належними доказами по справі.

З огляду на це, суд констатує порушення відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийнятті за наслідками спірної постанови вимог ч.1 ст.268 КУпАП в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про яку не має належних доказів її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Суд констатує порушення прав позивача передбачених ч.1 ст.268 КУпАП, зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; саме при розгляді справи, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Дане порушення є похідним від відстуності належного сповіщення про місце і час розгляду справи.

Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 06.11.2015 № 1376 встановлено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

З огляду на це, суд також встановив порушення зазначеної норми при складені протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та порушені права позивача.

Керуючись ст.ст.4-15, 17, 18, 70-72, 77, 79-80, 86, 94, 158-163, 171-2, 185, 186, 254, 268 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника ОСОБА_2 відділення поліції Кам'янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування рішення та дій суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ОСОБА_2 Камянського ВП підполковника ОСОБА_3 серії АА № 417804 від 26.01.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 192 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Д.В. Маслов