Справа № 336/833/17(2-а/336/115/17)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2017 рокусправа № 336/833/17(2-а/336/115/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Чабаненко С.В. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 березня 2017 року у справі № 336/833/17(2-а/336/115/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком відповідно до статті 26, частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки, зобов'язавши відповідача призначити йому пенсію за віком з 17 січня 2016 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняте нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що він з 17 березня 2009 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», але продовжував працювати. З 08 вересня 2013 року позивач набув право на пенсію за віком через досягнення загального пенсійного віку та звернувся до Управління із заявою, проте відповідач у призначенні такої пенсії відмовив, оскільки ним вже було реалізовано право призначення пенсії за віком. Позивач вважає, що пенсія за віком на пільгових умовах (Список № 1) призначена йому у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсій, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії за віком на загальних підставах, отже, відповідачем неправомірно було відмовлено йому в призначенні пенсії за віком.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив залишити оскаржену постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, просив розглянути справу без участі його представника.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2, підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду першої інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

На підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України судом здійснено процесуальне правонаступництво відповідача по справі Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя - Шевченківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Запоріжжя відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №988 від 21.12.2016 року, передавального акту від 30.03.2017 року, затвердженого Головою правління Пенсійного фонду України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що наявні в матеріалах справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з 17 березня 2009 року у зв'язку із призначенням йому пенсії за віком на пільгових умовах (Список №1), передбаченої пунктом «а» статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі зниженням пенсійного віку, як працівнику, який працював на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. 17 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням частини 2 статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто 2014-2016 роки. Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя листом від 26.01.2017 року №55-П-1 відмовило у задоволенні його заяви, оскільки позивач вже отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що з 17 березня 2009 року і до цього часу позивач отримує один і той же вид пенсії, через що його вимоги про нове призначення пенсії такого ж виду із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, не відповідають вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до статті 10 Закону України Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пільги для дострокового виходу на пенсію за віком (Список №1) визначаються статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; - чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пенсію за віком позивачу призначено з 17.03.2009 року відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Закон № 1788-ХІІ) зі зниженням пенсійного віку, як працівнику, який працював на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.

Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону №1058. Проте, Закон №1788-XII, у своє чергу, визначає вік та трудовий стаж (тобто пільгові умови), необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах. Позивачу вже призначено пенсію за віком з наданням законодавчо визначеної пільги, яка полягає у зниженні віку, необхідного для призначення пенсії цього виду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для призначення пенсії за віком у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення з такою заявою, відсутні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 березня 2017 року у справі № 336/833/17(2-а/336/115/17) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук