Справа № 815/770/17
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/770/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 6967-17 від 12.06.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що податкове повідомлення-рішення № 6967-17 від 12.06.2015 року порушує його права, як платника податків - власника транспортного засобу д/н НОМЕР_1, вік якого становить менше ніж 5 років, адже ППР прийнято всупереч нормам Податкового кодексу України та нарахування податку є передчасним, у зв'язку з чим, у нього виник обов'язок сплатити 25 000,00 грн., який не мав виникати за умови додержавння відповідачем вимог ПКУ. Крім того, позивач вказує, що ЗУ «Про державний бюджет на 2015 рік» був прийнятий 28.12.2014 року та, відповідно п. 1 Прикінцевих положень набрав чинності 01.01.2015 року, але норма ст. 267.2.1, 267.4 ПКУ у редакції, яка діяла на момент отримання ППР була прийнята ЗУ № 71019 від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та оприлюднений у виданні «Відомості Верховної Ради» (ВВР), 2015 №708, №9, ст. 55. Таким чином, введення транспортного податку пізніше ніж за шість місяців до нового бюджетного періоду суперечить принципу стабільності податкового законодавства України.

До судового засідання позивач та представник позивача не з'явився, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 12.06.2015 року №6967-17 є законним та провомірним, а тому просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER VOGUE, 2014 року випуску, з об'ємом двигуна 4367 куб. см., державний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 з 10.12.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8).

12.06.2015 року Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідмолення-рішення форми «Ф» № 6967-17, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 25 000,00 грн. (а.с. 7).

Не погодившись з винесеним контролюючим органом податковим повідомленням - рішенням № 6967-17 від 12.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ від 28.12.2014 року внесено зміни до ПК України, які набрали чинності з 01.01.2015 року, зокрема, введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Транспортного податку немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (ст. 9 Податкового кодексу України). Зокрема, відповідно до п. 9.4 ст. 9 ПК України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У статті 10 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (пп.10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України.

Згідно ст. 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Таким чином, відповідно до п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 та ст.265 ПКУ транспортний податок у складі податку на майно віднесений до місцевих податків.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до п. 12. 3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 28 січня 2015 року №58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629» встановлено в м. Києві транспортний податок та затверджено положення про транспортний податок (додаток 2) (а.с. 97-100).

Так, згідно додатку 2 до рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року №58/923 платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього Положення є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Вказане рішення, було опубліковане на офіційному веб-сайті Київської міської ради, де визначено опублікувати рішення у газеті Київської міської ради "Хрещатик".

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Так, згідно ст. 4 ПК України основними засадами податкового законодавства є принципи, на яких ґрунтується Податкове законодавство України.

Так, пп. 4.1.4 ПК України встановлена презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Так, пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України закріплений принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що застосування контролюючим органом положень статті 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2015 році, оскільки з урахуванням дати прийняття та оприлюднення рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року №58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629» транспортний податок може бути нарахований лише в 2016 бюджетному році.

Така позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в постанові ВАСУ від 30.08.2016 року по справі № К/800/8077/16.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення № 6967-17 від 12.06.2015 року прийнято відповідачем необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, на вимогу суду, відповідачем, суб'єктом владних повноважень, не було надано жодних доказів, на підставі яких були прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення - рішення, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При розподілі судових витрат суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 640, 00 грн., відповідно до оригіналу квитанції №ПН4873 від 07.02.2017 року. (а.с. 3). Отже, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві (, адреса: 02068, м.Київ, вулиця Олександра Кошиця, будинок 3) за рахунок її бюджетних асигнувань слід стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, ч. 6 ст. 128, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві № 6967-17 від 12.06.2015 року.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві (, адреса: 02068, м.Київ, вулиця Олександра Кошиця, будинок 3) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Суддя О.А. Левчук