Справа № 162/156/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/5212/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Мацьків М. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 23 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2017 року Любешівським районним судом Волинської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати із збільшенням позивачу пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років протиправними; зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області провести позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений мінімальний стаж роботи 20 років.

В обґрунтуванням вимог позовної заяви вказано, що позивач є особою, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує пенсію за віком. При нарахуванні йому пенсії відповідач порушив його право на пільговий характер розрахункової величини збільшення пенсії за понаднормовий стаж, визначений частиною другою статті 56 Закону № 796-ХІІ, оскільки керувався тільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 23 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, починаючи з 24 січня 2017 року, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 % заробітку. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржило Камінь-Каширське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, яке вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

На підставі ст. 55 КАС України судом апеляційної інстанції проведено заміну відповідача її правонаступником, а саме управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області замінено на його правонаступника - Камінь-Каширське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що позивачу призначено пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону № 796-ХІІ, оскільки він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії і набув пенсійного віку, що підтверджується відповідними пенсійними посвідченнями. При цьому, загальний трудовий стаж позивача становить понад 28 років.

24 січня 2017 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону № 796-ХІІ, а також наголосив на обранні ним умов пенсійного забезпечення згідно вищевказаного Закону.

Згідно відповіді УПФУ в Любешівському районі № 30/А-01 від 02 лютого 2017 року у задоволенні заяви позивача відмовлено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на перерахунок пенсії у відповідності до вимог ч.2 ст.56 Закону № 796-ХІІ підтверджено матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про обрання умов та порядку пенсійного забезпечення, в тому числі й щодо вказаного перерахунку пенсії; також норми Закону № 796-ХІІ мають для спірної категорії осіб пільговий характер щодо тривалості трудового стажу та величини, з якої проводиться розрахунок.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними.

Відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призначення та виплата пенсій потерпілим від Чорнобильської катастрофи провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та цього Закону.

Частиною 2 ст.56 наведеного Закону визначено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Згідно ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним Законом № 796-ХІІ.

Обставини справи свідчать про те, що позивач обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом № 796-ХІІ.

Аналіз статті 56 наведеного Закону вказує про те, що вона визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій Законом України «Про пенсійне забезпечення» не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі частини сьомої статті 9 КАС України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзацу другому частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 процент визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій ст.56 Закону № 796-ХІІ як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом першим частини другої статті 28 Закону № 1058-IV встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону № 796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 процент заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 07.07.2015 р. у справі № 21-727а15.

За таких обставин, розглядаючи спір, місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Разом з тим, при визначенні періоду часу, з якого позовні вимоги підлягають задоволенню, судом першої інстанції не враховано, що із заявою про обрання умов пенсійного забезпечення згідно Закону № 796-ХІІ, а також про перерахунок пенсії, позивач звернувся до пенсійного органу лише 24 січня 2017 року.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Із урахуванням наведеного, право на перерахунок пенсії у позивача виникло, починаючи з 01 лютого 2017 року.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити частково.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 23 березня 2017 року в адміністративній справі № 162/156/17 скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області від проведення у порядку частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років - протиправною.

Зобов'язати Камінь-Каширське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 % заробітку, починаючи з 01 лютого 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. О. Яворський
Повний текст судового рішення виготовлено 30 травня 2017 року.