Справа № 815/2311/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2017 р. м. Київ К/800/34666/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

головуючого судді: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Єрьоміна А.В.,

розглянувши у порядку письмового розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 року у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про зобов'язання привести у первісний стан реконструйовану квартиру,

ВСТАНОВИЛА:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про зобов'язання ОСОБА_2 за власний рахунок привести у первісний стан реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 36,0 кв.м.), відповідно до технічного паспорту на квартиру від 20.09.2002 року шляхом знесення самочинного будівництва, яке не зазначено у технічному паспорті від 20.09.2002 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 року скасовано Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги Державної архітектурно-будівельної інспекції України задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок привести у первісний стан об'єкт самочинного будівництва - реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту на вказану квартиру, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 20.09.2002 року, шляхом проведення відповідної перебудови та знесення самочинного будівництва, яке не зазначено у технічному паспорті від 20.09.2002 року.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено, гр. ОСОБА_5 була подана до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області декларація про початок виконання будівельних № ОД2, яка була зареєстрована 26.03.2012 року, з реконструкції квартири АДРЕСА_1.

У період з 07.11.2012 року по 13.11.2012 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було проведено позапланову перевірку відповідності збудованих об'єктів нерухомості вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки було встановлено, що гр. ОСОБА_5 були вказані у декларації про початок будівельних робіт завідомо недостовірні дані відносно наявності проектної документації та того, що реконструкція квартири за адресою: АДРЕСА_1 проводиться без зміни геометричних розмірів. Виявлені порушення зафіксовані в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил та протоколом про адміністративне правопорушення від 13.11.2012 року.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 13.11.2012 року було видано гр. ОСОБА_5 припис щодо зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, яким відповідача було зобов'язано негайно призупинити будівельні роботи та усунути порушення в термін 30 днів.

Головним державним інспектором інспекційного відділу № 1 інспекційного управління в м. Одесі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 14.10.2014 року була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, а саме в частині виконання вимог припису від 13.11.2012 року про усунення порушень містобудівного законодавства.

За результатами проведеної перевірки було встановлено, що гр. ОСОБА_5 вимоги припису Інспекції ДАБК в Одеській області від 13.11.2012 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності не виконав, будівельні роботи не зупинив, чим порушив п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №533 від 23.05.2011 року.

Вказане стало підставою для прийняття Інспекцією ДАБК в Одеській області постанови №412 від 21.10.2014 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 15.06.2014 року прийнято наказ «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», яким було скасовано реєстрацію декларації від №ОД2 від 26.03.2012 року про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_5.

ОСОБА_5 19.01.2015 року подав до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1».

Вказана декларація була зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області 19.01.2015 року за № ОД 98.

Однак, у зв'язку з виявленням в поданій декларації про готовність об'єкта до експлуатації недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області 28.08.2015 року було видано наказ № 61 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації», яким було скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 19.01.2015 року № ОД 98 з реконструкції квартири АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_5.

Так, контролюючим органом під час позапланової перевірки 19.08.2015 року було встановлено, що замовником у вищезазначеній декларації у п. 10 вказано такі дозвільні документи - дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий інспекцією ДАБК в м. Одесі 30.12.2014 року № 921/04, однак, листом від 28.08.2015 року № 01-11/3302 Управління архітектури та містобудування повідомило, що в журналі реєстрації дозволів інспекції ДАБК м. Одеси вищевказаний дозвіл на виконання будівельних робіт не значиться. Вказаний дозвіл був виданий на закінчення будівництва 9-ти поверхового адміністративно-господарського будинку за адресою: АДРЕСА_2, замовник ПП «Аріадна».

Звертаючись з даним адміністративним позовом, Державна архітектурно-будівельна інспекція України посилалась на те, що об'єкт реконструкції за адресою: АДРЕСА_1, замовником якого є ОСОБА_5, є самочинним будівництвом, а тому в силу ст. 376 ЦК України підлягає приведенню у первісний стан.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законами України.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

У пункті 5 частини четвертої статті 50 КАС зазначено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень, в яких одночасно можуть бути відповідачами фізичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Так, згідно із частиною першою статті 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Разом з цим у положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК, поняття самочинного будівництва визначається через сукупність його основних ознак, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визнаний самочинним, зокрема якщо такий об'єкт: 1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (частина сьома статті 376 ЦК).

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності

При цьому, за змістом статті 177 ЦК об'єкти самочинного будівництва належать до об'єктів цивільних прав.

З урахуванням норм частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої статті 15 ЦК України правом звернення до суду за захистом наділені: особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів; органи і особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що спір за позовом ДАБІ в особі департаменту про зобов'язання знесення самочинного будівництва підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права. А відтак його розгляд не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 року № 802/1318/15-а.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Рішення у цій справі підлягають скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону.

Керуючись статтями 157, 222, 228, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 року та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: