Справа № 489/548/17
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

30 травня 2017 року Справа № 489/548/17

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марича Є.В. за участю секретаря судового засідання Мирко О.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доУправління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1,Миколаїв,54003

пропоновлення на посаді ,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповдача: Долина Ю.О.;

від відповідача: Горнецька М.В.;

від відповідача: Машталер П.П.;

свідок 1: ОСОБА_5;

свдок 2: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Миколаївській області (далі-відповідач, Управління) з наступними позовними вимогами:

- Поновити позивача на посаді головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавтсва про працю, зайнятість та інших нормативно правових актів Управління Держпраці у Миколаївській області;

- Стягнути з Управління Держпраці у Миколаївській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звільнено його не у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу» (далі-Закон), а саме після закінчення строку випробування. Також, на думку позивача, відповідачем безпідставно зроблено висновок про не відповідність його займаній посаді.

Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими з підстав викладених у письмових запереченнях.

У судовому засіданні 30.05.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд заслухав пояснення сторін, дослідив всі матеріали справи, оцінив наявні докази в їх сукупності та встановив наступне.

За результатами конкурсу, наказом Управління від 03.10.2016 року №74-ос ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів, як переможця конкурсу.

Керуючись ст. 35 Закону, Управлінням позивачу встановлено випробувальний термін строком на 3 місяці.

26 грудня 2016 року позивача попереджено про наступне звільнення, у зв'язку з встановленням роботодавцем за час перебування позивача на випробувальному терміни невідповідності його займаній посаді.

Наказом №2 від 03.01.2017 року Управлінням продовжено випробувальний термін, у зв'язку з тим, що з 03.01.2017 року по 06.01.2017 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

10 січня 2017 року Наказом №7-ос позивача звільнено з посади головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів, у зв'язку з невідповідністю його займаній посаді.

Вважаючи, що звільнення було проведено без законних на те підстав позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро України та інших державних органах, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Відповідно до статті 5 Закону №889 відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (частина третя статті 5 Закону №889).

Правове регулювання встановлення випробувального періоду та проходження державної служби з 01.05.2016 здійснюється безпосередньо Законом №889.

Так, ч. 1, 3 статті 35 Закону встановлено, що В акті про призначення на посаду суб'єкт призначення може встановити випробування з метою перевірки відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку. Випробування при призначенні на посаду державної служби встановлюється строком до шести місяців.

Згідно ч. 5 ст. 35 Закону, Якщо державний службовець у період випробування був відсутній на роботі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, перебуванням у додатковій відпустці у зв'язку з навчанням або з інших поважних причин, строк випробування продовжується на відповідну кількість днів, протягом яких він фактично не виконував посадові обов'язки.

Частиною 6 ст. 35 Закону, суб'єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону. Суб'єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді.

Таким чином, звільнення із державної служби можливе, зокрема, у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника посаді, на яку його було прийнято. З огляду на те, що випробування встановлюється власне з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається, звільнення за результатами випробування можливо, якщо буде встановлена його невідповідність.

Суд погоджується з думкою відповідача про те, що успішний результат по закінченню навчального закладу та проходження конкурсу при прийнятті на державну службу, а також отримання грамоти і іншому органі, самі по собі ще не є достатнім свідченням того, що працівник, прийнятий на посаду, відповідає цій посаді за рівнем своєї кваліфікації. Саме з метою виявлення такої відповідності Законом України «Про державну службу» передбачено встановлення випробувального строку, під час якого працівник і повинен проявити свій рівень кваліфікації, а відтак і можливість належним чином виконувати покладені на нього посадові обов'язки.

Так, під час знаходження позивача на випробувальному терміні, у відношенні нього було відкрито дисциплінарну справу, висновком якої стало неналежне ставлення ОСОБА_1 до виконання посадових обов'язків та невідповідність дорученій роботі.

Отже, право органу приймати на державну службу з випробувальним терміном та звільняти державного службовця у разі встановлення у цей термін не відповідності його займаній посаді прямо передбачено Законом. До суду відповідачем надано достатньо доказів на обґрунтування висновку про невідповідність позивача займаній посаді.

Посилання позивача на протиправність його звільнення не в термін, що був визначений випробувальним є безпідставним, оскільки Управлінням випробувальний термін було продовжено до часу виходу позивача з лікарняного у відповідності до ч. 5 ст. 35 Закону.

Відповідно до частин 1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи викладене, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Судові витрати у справу відсутні.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич