Справа № 825/372/17
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/372/17 Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Бабенка К.А.

за участю секретаря: Морозенко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкової вимоги та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, в якому просив скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Чернігівській області від 07.02.2017 № 251-25 про термінову сплату податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням у розмірі 305283,29 грн.; скасувати рішення заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 07.02.2017 № 1 про опис майна платника податків - ТОВ "Наташа-Агро" у податкову заставу; визнати незаконними дії Головного управління ДФС у Чернігівській області по нарахуванню пені за узгодженим грошовим зобов'язанням в сумі 305283,29 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано, як протиправну, податкову вимогу Головного управління ДФС у Чернігівській області від 07.02.2017 № 251-25 форми «Ю» про сплату податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням у розмірі 305283,29 грн.

Визнано дії Головного управління ДФС у Чернігівській області по нарахуванню пені за узгодженим грошовим зобов'язанням в сумі 305283,29 грн незаконними.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апелянтом не заявлялася вимога щодо апеляційного перегляду постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року в частині відмови в задоволенні позову, колегія суддів вважає за необхідне розглядати дану справу в межах вимог апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Наташа-Агро" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства з 01.01.2013 по 31.12.2015, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернігівській області встановлено заниження сплати ПДВ, в результаті чого складено акт перевірки від 30.12.2016 №474/14/35052335 (а.с. 27-62).

На підставі акту перевірки №474/14/35052335 від 30.12.2016 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.01.2017 № (а.с. 13), яким донараховано ТОВ «Наташа-Агро» 858511,00 грн. податку на додану вартість за основним платежем та застосовано штрафну санкцію у розмірі 214628,00 грн.

На підставі акта перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернігівській області винесено податкову вимогу № 251-25 (а.с. 9), згідно якої станом на 06.02.2017 сума податкового боргу позивача становила 319044,55 грн.

Крім того, відповідачем було винесено рішення № 1 про опис майна у податкову заставу від 07.02.2017 № 451/10/25-01-17-22 (а.с. 11).

Позивач заперечуючи законність податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу звернувся з даним позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У свою чергу, податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

З системного аналізу вищевказаних норм ПК України вбачається, що податкове зобов'язання визначається у разі відсутності порушення норм податкового законодавства платником податків в податковій декларації або контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні); грошове ж зобов'язання може включати в себе штрафні санкції та визначається у разі порушення норм податкового законодавства самостійно платником податків в порядку, передбаченому статтею 50 ПК України, або контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні.

Таким чином, ПК України розмежовує поняття податкового зобов'язання і грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Відповідно до пункту 57.2 статті 57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

З урахуванням вказаної різниці між грошовим та податковим зобов'язанням, у тому числі, у встановлених статтею 57 ПК України строках їх сплати, момент початку нарахування пені для таких зобов'язань визначається по різному.

Так, пеня на грошове зобов'язання згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків починає нараховуватися з моменту закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов'язання, вказаного в декларації або уточнюючому розрахунку або в податковому повідомленні-рішенні (саме коли наявні порушення податкового законодавства) на суму податкового боргу.

Разом з тим, пеня на податкове зобов'язання згідно з підпунктом 129.1.2 статті 129.1 статті 129 ПК України починає нараховуватися у день настання строку сплати податкового зобов'язання в податковій декларації або податковому повідомленні-рішенні (коли відсутні порушення законодавства) на вказану в них суму податку.

Судом першої інстанції було встановлено, що пеня нараховувалась ТОВ «Наташа-Агро» саме на підставі підпункту 129.1.2 статті 129.1 статті 129 ПК України.

При цьому, сума грошового зобов'язання, яка нарахована ТОВ «Наташа-Агро» згідно податкового повідомлення-рішення від 16.01.2017 № на загальну суму 1 073 139,00 сплачена позивачем 25 січня 2017 року, що підтверджується наявною в справі копією платіжного доручення № 573 (а.с. 16).

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивачем своєчасно сплачено грошові зобов'язання, нараховані контролюючим органом (протягом 10 днів з дня прийняття податкового повідомлення-рішення).

У свою чергу, у відповідності до пункту 111.2 статті 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

При цьому, у відповідності до підпунктів 129.1.1, 129.1.2 пунтку 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені на грошове зобов'язання розпочинається з моменту закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов'язання.

Отже, підставою для нарахування відповідної суми пені є порушення, встановленого чинним законодавством України, строку погашення узгодженого грошового зобов'язання або строку сплати податкового зобов'язання.

Разом з тим, нарахована контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні від 16.01.2017 № сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість сплачена позивачем до моменту його узгодження, тобто без порушення строків погашення узгоджених грошових зобов'язань, визначених статтею 57 ПК України, а тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні підстави для нарахування ТОВ «Наташа-Агро», згідно з підпункту 129.1.2 пункт 129.1 статті 129 ПК України, пені у розмірі 305283,29 грн.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.12.2015 року та Вищим адміністративним судом України у постановах від 27.01.2014 року (справа № К/800/17321/13), від 02.12.2015 року (справа № К/800/44863/14) і в ухвалі від 20.05.2015 року (справа № К/800/36940/14).

Разом з тим, як вбачається з листа за № 1/7/25-03-17-010 від 10.02.2017, за позивачем рахується податковий борг у сумі 319044,55 грн (сума несплаченої у поточному році пені (п.п. 129.1.2 ст. 129 ПК України) ППР № (форма «Р») від 16.01.2017).

Однак, після набрання чинності Законом України від 21.12.2016 № 1797- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», з 01.01.2017 п.п. 129.1.2 ст. 129 ПК України було викладено в наступній редакції: «при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження)».

Зважаючи на те, що Закон України від 21.12.2016 № 1797- VIII набув чинності з 01.01.2017, пеня повинна бути розрахована у розмірі 13761,26 грн, що і підтверджується наявним у справі розрахунком позивача (а.с. 84-85).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність нарахованої ТОВ «Наташа-Агро» відповідачем пені у розмірі 305283,29 грн. на суму узгоджених грошових зобов'язань без порушення строків сплати таких зобов'язань, що відповідно дає підстави для скасування податкової вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 07.02.2017 № 251-25 форми "Ю" про сплату податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням у розмірі 305283,29 грн. та визнання незаконними дій Головного управління ДФС у Чернігівській області по нарахуванню пені за узгодженим грошовим зобов'язанням в сумі 305283,29 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Бабенко К.А.

Повний текст ухвали виготовлено - 23.05.2017

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Бабенко К.А

Вівдиченко Т.Р.