Справа № 821/337/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/337/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Шилова М.І., представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комишанська селищна рада м. Херсона про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комишанська селищна рада м. Херсона про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), а саме:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо повторної відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, оформленої листом від 23.12.2016 р. № К-6106/0-2535/6-16;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 від 25.07.2016 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0.12 га на території Комишанської селищної ради м. Херсона для ведення садівництва.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га на території Комишанської селищної ради для ведення садівництва. 19 серпня 2016 року позивач отримав відповідь про відмову у задоволенні клопотання. Відмову обґрунтовано невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схем землеустрою, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Позивачем оскаржено вказану відмову до Херсонського окружного адміністративного суду. Постановою від 04 жовтня 2016р. по справі № 821/1253/16, залишеної в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016р. визнано відмову протиправною та зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву. 04.01.2017 р. позивач повторно звернувся до відповідача із вказаною заявою. Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області повторно відмовлено ОСОБА_4 з тих самих підстав. Вказану відмову позивач вважає протиправною.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що на виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 821/1253/16 від 04.10.2016 р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016 р. Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_4 Листом від 23.12.2016 р. відповідача повідомлено, щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законодавства.

Відповідач вказав, що відповідно до ч. 7 ст. 118 та ч. 3 ст. 123 Земельного Кодексу України Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області у місячний строк розглядає клопотання та надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає вмотивовану відмову у його наданні. Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місяця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановлених законом порядку.

Також зазначив, що земельна ділянка, на яку претендує позивач включена в межі населеного пункту Комишанської селищної ради та відповідно до Генерального плану відноситься до земель житлової та громадської забудови.

На підставі вказаного вважає, що Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області діяло відповідно до наданих йому повноважень.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав та просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Судом встановлено, що 27 липня 2016 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва на території Комишанскої селищної ради м. Херсона.

19 вересня 2016р. позивач отримав відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про відмову у задоволенні клопотання у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схем землеустрою, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 821/1253/16 визнано відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0.12 га на території Комишанської селищної ради м. Херсона для ведення садівництва, оформлене листом від 15.08.2016 р. №К-6106/0-1514/6-16-СГ - протиправною. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 від 25.07.2016 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0.12 га на території Комишанської селищної ради м. Херсона для ведення садівництва. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року постанову залишено в силі. Постанова набрала законної сили.

Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області на виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду повторно розглянуто заяву від 25 липня 2016 року та надано ОСОБА_4 відповідь листом від 23 грудня 2016 року. У вказаному листі зазначено про невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законодавства.

Статями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

На підставі п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. №15(по тексту - в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Положенням передбачено, що основними завданнями Держгеокадастру України є, зокрема реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення).

Право власності на землю гарантується, набувається та реалізується громадянами виключно у відповідності до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно п. "в" ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Аналізуючи вказане, суд приходить до висновку, що Земельним кодексом України встановлені підстави, порядок, строки розгляду клопотань та строки передачі земельної ділянки у власність громадянам та органу, уповноважені розглядати питання щодо розгляду клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність. Так, Земельним кодексом України передбачено, що для передачі земельної ділянки у власність особа звертається до відповідних органів із заявою для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивачем дотримано вимоги земельного законодавства, які регулюють порядок подання клопотання про надання дозволу про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд зазначає, що Земельним кодексом України передбачений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Такими підставами є невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Позивачем дотримано вимоги земельного законодавства, які регулюють порядок подання клопотання про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.

Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 23.12.2016 року №К-6106/0-2535/6-15 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з посиланням на п.7 ст. 118 ЗКУ (невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схем землеустрою проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку) з посиланням на рішення Комишанської селищної ради від 21.10.2016 р. № 134, яким затверджено містобудівну документацію "Генеральний план, поєднаний з летальним планом території сел. Приозерне". Посилання обґрунтовано тим, що бажана земельні ділянка входить у мужі території, затвердженої Генеральним планом.

При цьому суд зазначає, що не погоджується з посиланням відповідача на вказаний Генеральний план, оскільки до суду не надано доказів офіційного оприлюднення рішення Комишанської селищної ради від 21.10.2016 р. №134 "Про затвердження містобудівної документації "Генеральний план, поєднаний з детальним планом території сел. Приозерне", рішення № 198 від 16.03.2017 р. "Про встановлення (зміну) меж населених пунктів Комишанської селищної ради" та доказів зміни цільового використання спірної земельної ділянки.

Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI визначено, що генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Частиною 1 статті 17 Закону України № 3038-VI встановлено, що Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід'ємною частиною генерального плану.

Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Згідно пп. 4 п. 7 ст. 17 Закону України № 3038-VI визначено, що виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк повідомляють через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами.

Також суд зазначає, що відповідачем не надано план земельно-господарського устрою, який розроблено на підставі генерального плану населеного пункту, план зонування території цього населеного пункту.

Експертизі містобудівної документації на місцевому рівні підлягають виключно генеральні плани міст (п. 12 ст. 17 Закону України № 3038-VI ).

Відповідачем не надано до суду результати експертизи Генерального плану, схеми планувальних обмежень, що повинні бути частиною Генерального плану з відображенням територій, до яких законодавством та державними нормами встановлені відповідні обмеження на їх використання.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, відповідач, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин наділений повноваженнями передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб, тобто надання дозволу на розробку технічної документації із земель державної власності сільськогосподарського призначення, серед яких і тих, які знаходяться на території Комишанської селищної ради міста Херсона з метою передачі у власність для ведення садівництва є функцією відповідача та не відноситься до компетенції селищних рад.

При цьому, суд проаналізувавши відповідь Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 23.12.2016 р. № К-6106/0-2535/6-16, приходить до висновку про її неповноту, оскільки не конкретизовано, чому саме не є можливим надання зазначеної земельної ділянки з урахуванням рішень Комишанської селищної ради "Про затвердження містобудівної документації "Генеральний план поєднаний з детальним планом території смт. Комишани" № 133 від 21.10.2016 р., "Про встановлення (зміну) меж населених пунктів Комишанської селищної ради" № 198 від 16.03.2017 р.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комишанська селищна рада м. Херсона про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст.2,8,9,12,17,19,158,159, 160-163,167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо повторної відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.12 га на території Комишанської селищної ради м. Херсона для ведення садівництва, оформленої листом від 23.12.2016р. № К-6106/0-2535/6-16.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 від 25.07.2016 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.12 га на території Комишанської селищної ради м. Херсона для ведення садівництва.

Стягнути на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 29 травня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 6.2.1