Справа № 161/13433/16-а,2-а/161/771/16
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/1653/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання - Андрушківа І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2016 року у справі № 161/13433/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора роти 1 батальйону лейтенанта поліції Поповича Романа Ігоровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - Управління патрульної поліції у м. Луцьку) в особі інспектора роти 1 батальйону лейтенанта поліції Поповича Р. І., в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 05 жовтня 2016 року серії АР № 028623, якою на нього накладено адміністративне стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки відповідно до частини першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн, оскільки така зупинка була вимушеною і не створювала перешкод іншим учасникам дорожнього руху.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у м. Луцьку подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується матеріалами справи, відтак, на позивача правомірно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн оскарженою постановою.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 жовтня 2016 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку лейтенантом поліції Поповичем Р. І. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 028623, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог частини першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме - порушення правил зупинки, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz E 280 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, 05 жовтня 2016 року о 18 год. 05 хв. в м. Луцьку здійснив зупинку в межах перехрестя вул. Львівської та вул. Володимирської, чим порушив підпункт «ґ» пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є протиправною, оскільки позивачем було здійснено зупинку на «острівці безпеки», що не заборонено ПДР.

Суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 15.9 розділу 15 ПДР зупинка забороняється, зокрема, на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т - подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обґрунтованості винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідачем надано відеозапис з персонального мобільного нагрудного відеореєстратора інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку лейтенанта поліції Поповича Р. І., з якого видно, що позивач порушив вимоги підпункту «ґ» пункту 15.9 розділу 15 ПДР, а саме: здійснив зупинку ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності пішохідного переходу. При цьому, інспектором поліції були належним чином роз'яснені позивачу передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення права, в тому числі, порядок та строки оскарження винесеної постанови.

Вказані обставини та надані в їх підтвердження докази свідчать про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу оскарженою постановою.

Разом з тим, невірне зазначення відповідачем під час складання постанови в справі про адміністративне правопорушення по батькові позивача не має істотного значення при наданні правової оцінки оскарженому рішенню відповідача.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1.10 ПДР, острівець безпеки - це технічний засіб регулювання дорожнього руху на наземних пішохідних переходах, конструктивно виділений над проїзною частиною дороги та призначений як захисний елемент для зупинки пішоходів під час переходу проїзної частини дороги. До острівця безпеки належить частина розділювальної смуги, через яку пролягає пішохідний перехід.

З огляду на зміст викладеної норми, висновок суду першої інстанції про здійснення позивачем зупинки на острівці безпеки є помилковим та не відповідає фактичним обставинам справи.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2016 року у справі № 161/13433/16-а - скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора роти 1 батальйону лейтенанта поліції Поповича Романа Ігоровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. І. Богаченко
судді А. І. Рибачук
Д.М. Старунський
Повний текст судового рішення виготовлено 02 червня 2017 року.