Справа № 817/708/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2017 р.Р і в н е 817/708/17
09год. 55хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Комшелюк Т.О. (головуючий), суддів Махаринця Д.Є. Щербакова В.В. , за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
доДержавна служба України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області
про визнання протиправними та скасування акту та розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, до відповідача про визнання протиправним та скасування акту, розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що за результатами проведеної 28 березня 2017 року перевірки, Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області складені, зокрема, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів серії СА №0220245 та розрахунок плати за проїзд №362 від 28 березня 2017 року, яким нарахована плата за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 409,86 євро. Однак, позивач не погоджується із зазначеними актом та розрахунком та стверджує, що відповідачем не надано можливості позивачу здійснити повторне зважування, не надані на ознайомлення документи, що підтверджують робочий стан вимірювального і зважувального обладнання, також відмовлено у можливості привести вагові параметри автомобіля у відповідність з установленими нормативами. Крім того, позивач стверджує, що надав відповідачу всі документи, що підтверджують маршрут автомобіля та його вантажу, однак відповідач помилково вказав пройдений шлях, що призвело до невірних розрахунків плати за проїзд.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що відповідач під час перевірки дія в межах своїх повноважень та згідно з чинним законодавством. Так, позивачем не були надані працівникам відповідача документи на перевезення вантажу, про що складений відповідний акт. Крім того відповідачем було встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Також відповідач стверджує, що документи на обладнання безперешкодно надаються працівниками відповідача для ознайомлення усім зацікавленим особам, однак усних чи письмових заяв від позивача про надання для ознайомлення відповідних документів не надходило. Щодо відстані перевезення від місця відправлення до місця зважування, то така відстань була визначені зі свідчень водія, оскільки відповідних документів надано не було. Одночасно відповідач зауважує, що приведення вагових параметрів до встановлених нормативів та здійснення повторного габаритно-вагового контролю це виключне право власника транспортного засобу, а не обовязок посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав пояснення, викладені в письмових запереченнях.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд виходить з такого:

Як вбачається з матеріалів справи, 28 березня 2017 року контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, відповідно до затвердженого щотижневого графіка проведення рейдових перевірок, направлення на перевірку від 27.03.2017 №017964, на а/д Київ-Одеса (210км + 450 м), проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів. Під час вказаного рейду, інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля НОМЕР_1.

В результаті габаритно-вагового контролю встановлено, що перевезення вантажів здійснюються з порушеннями п.22.5 Правил дорожнього руху. Затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що передбачає за спеціальними правилами дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6м, за висотою від поверхні дороги 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35м), за довжиною 22м (для маршрутних транспортних засобів 25м), фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів понад 44т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46т), навантаження на одиночну вісь 11т (для автобусів, тролейбусів 11,5т), здвоєні осі 16т, строєні 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11т, здвоєні осі 18т, строєні 24т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м, а саме: перевищення осьового навантаження на одиночну вісь склало 12,20 т при допустимих 11 т.

Після зважування транспортного засобу, оператором габаритно-вагового контролю надано квитанцію про результати, інспекторами складена довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт від 28.03.2017 № 0220245 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, проведений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, а також складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.03.2017 № 0220806.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

За змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і яка реалізує державну політику з питань безпеки на транспорті.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III), центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Із викладеного вбачається, що відповідач уповноважений на здійснення заходів щодо перевірки габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах.

Доводи позивача щодо ненадання можливості провести повторне зважування, привести вагові параметри автомобіля у відповідність з установленими нормативами шляхом перевантаження чи розвантаження та ненадання для ознайомлення документів, що підтверджували б робочий стан вимірювального і зважувального обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю, зокрема свідоцтва про повірку ваг та свідоцтва про державну метрологічну атестацію ваг не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Пунктом 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879 (далі Порядок здійснення габаритно-вагового контролю) передбачено, що повторне зважування це будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу вїзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї.

Відповідно до п.23 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, власник великовагового транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Згідно з п.24 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю.

Із викладеного слідує, що приведення вагових параметрів до встановлених нормативів та здійснення повторного габаритно-вагового контролю є виключним правом власника транспортного засобу, а не обовязком посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області.

Також, як вбачається з матеріалів справи, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача було проведено на пересувному пункті габаритно-вагового контролю на 210 км а/д Київ-Одеса. Документи, що свідчать про справність ваг, зокрема свідоцтво про повірку та сертифікацію додано до справи і відповідно до Інструкції з експлуатації, ваги, якими здійснювалося зважування, є пересувними автомобільними, мають свідоцтво про повірку, яке дійсне до 25.05.2017. В той же час позивачем, на підтвердження своїх доводів щодо ненадання таких документів йому на ознайомлення, не надано жодних доказів, а відтак такі доводи є не обґрунтованими.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що акт серії СА № 0220245 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 28.03.2017р. підписаний позивачем без жодних заперечень чи зауважень.

Твердження позивача про те, що під час проведення перевірки ним надавались документи, які підтверджують маршрут, вантаж, (накладна, товарно-транспортна накладна), а відтак розрахунок плати за проїзд визначений не правильно, є неприйнятними з огляду на наступне.

В судовому засіданні представник відповідача надав суду копію акту серії СА №0220806 від 28.03.2017р. про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Із даного акту вбачається, що позивач, перевозив вантаж без оформлення документів, перелік яких визначений ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень. Зазначений акт підписаний позивачем із зауваженням, відповідно до якого позивач вказав, що на ведучу вісь був перегруз 1200кг. у звязку з поганими дорогами вантаж перемістився. В той же час жодних застережень щодо наявності документів, які б підтверджували маршрут позивача, ним не вчинено.

В силу норм ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з пунктом 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до пункту 32 Порядку перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов'язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу видається відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху, після надання погодження маршруту.

Погодження маршруту видається після внесення в установленому розмірі плати за проїзд. У разі прийняття рішення про відмову перевізника від проїзду за погодженим маршрутом внесена плата за проїзд не повертається.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (абзаци 1 та 3 пункту 28 Порядку).

Згідно з абзацом першим пункту 30 Порядку плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Пунктом 31-1 Порядку встановлено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру (К): до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції.

Отже, виходячи з наведених норм, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення - дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів; у разі ж якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати.

Як встановлено судом, відстань, зазначена як у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, так і у розрахунку плати за проїзд та яка враховувалась при обчисленні плати за проїзд, виходячи з положень Порядку, визначалась працівниками Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області згідно усних відомостей, наданих водієм щодо маршруту по території України (кілометражу), а саме: с. Михалин м. Одеса 506км. Вказаний факт не заперечувався представником позивача в судовому засіданні.

Однак, до позовної заяви, позивачем додані: накладна, та товарно-транспортні накладні із яких слідує, що маршрутом транспортного засобу є м. Березне - м. Одеса. Доказів надання позивачем таких документів відповідачу під час перевірки транспортного засобу судом не встановлено.

Разом з тим, оскільки позивач фактично погодився із встановленим маршрутом транспортного засобу в акті відповідача, про що свідчить його власний підпис, то суд приходить до висновку про правильність розрахунку плати за проїзд.

В той же час суд зауважує, що п.22 Порядку № 879 встановлено, що у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та /або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265(2) Кодексу України про адміністративні правопорушення». Та як встановлено судом, після проведення перевірки, за результатами яких виявлено перевищення транспортними засобами позивача вагових параметрів й здійснення розрахунків (визначення) плати за проїзд, останній, незважаючи на відсутність виданого уповноваженим органом дозволу на рух та невнесенням в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, продовжив подальший рух по території України до пункту розвантаження - м. Одеса.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування винесених Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області акту серії СА № 0220245 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 28.03.2017р. та розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №236 від 28 березня 2017 року.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області про визнання протиправним та скасування акту серії СА №0220245 від 28.03.2017 та розрахунку №362 від 28.03.2017, прийнятих Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий cуддя Комшелюк Т.О.

Судді Махаринець Д.Є.

ОСОБА_4