Справа № 337/1539/17
Суддя: Салтан Л. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

26.05.2017 Провадження № 2-а/337/135/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2017 року Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Салтан Л.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя, про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про відмову в призначенні йому пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058, та зобов'язати нарахувати та виплачувати пенсію за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014-2016 роки, починаючи з 07.04.2017 року з урахуванням виплаченої різниці. Також, просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2017 року відкрито скорочене провадження у справі.

26.05.2017 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач із посиланням на норми чинного законодавства вказав, що управління діяло виключно в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства і жодним чином не порушувало прав та законних інтересів позивача. Просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ті обставини, що оскільки пенсія позивачу була призначена з 07.12.1998 року відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім того, зазначає, що позивач не подавала заяву встановленого зразка для призначення їй пенсії в 2017 році, а лист від 25.04.2017 року є лише відповіддю на її звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 07.12.1998 року перебуває на обліку в Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію у відповідності до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення їй пенсії, вона продовжувала працювати до 2014 року.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 15.03.2011 року позивач набула право на призначення пенсії за віком і 07.04.2017 року звернулася до Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком.

Однак, Правобережне об'єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя листом № 25/Т-9 від 25.04.2017 року їй відмовило у призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, на думку УПФУ позивач вже й так отримує пенсію за віком.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон України №1058-ІV), пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України № 1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Такою нормою зокрема ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788- XII (далі - Закону України №1788- XII).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу 07.12.1998 року було призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України №1788- XII.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України №1058-ІV (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Частиною третьою статті 45 Закону України №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України №1788- XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV вона звернулася вперше.

Крім того, після призначення пенсії на пільгових умовах позивач продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Отже, судом встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства, УПФУ неправомірно відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком.

За таких умов, позовні вимоги про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26, ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», про перерахунок та виплати різниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. в даному випадку стягненню не підлягають, оскільки ці витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, розмір яких відповідав би Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (квитанції складені з порушенням вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637; позивачем не надано додаткових угод до договору про надання правової допомоги, на які є посилання в самому договорі). Так, згідно наданої суду копії квитанції та розрахунку витрат на правову допомогу, позивачем дійсно понесено витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн., але вимоги в цій частині не є обґрунтованими, оскільки складання адвокатом адміністративного позову не підтверджено матеріалами справи, так як відсутній акт виконаних робіт, а вказаний адміністративний позов підписаний позивачем. Крім того, в договорі про надання юридичних послуг не визначено порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни гонорару, порядок його сплати та умови повернення, що суперечить ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст.28 «Правил адвокатської етики».

Керуючись ст.ст. 159-163, 183-2,185, 186 КАС України, ст.ст. 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі ч.2 ст.40 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2014, 2015, 2016р.р.), починаючи з 07.04.2017 року, з урахуванням різниці, що була виплачена.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її отримання через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Л.Г. Салтан