Справа № 826/12779/13-а
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2017 року № 826/12779/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в м. Києві до Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна фінансова інспекція в м. Києві (далі - позивач, Держфінінспекція в м. Києві) до Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» (далі - відповідач) про зобов'язання Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» вчинити певні дії, а саме виконати в повному обсязі вимогу Держфінінспекції в м. Києві від 04.02.2013 № 26-10-14-14/1534, зокрема:

відобразити дебіторську заборгованість, провести претензійно-позовну роботу та забезпечити відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт ТОВ «Євроекобуд» - 10616,83 грн., ПП «Підзембуд-10» - 9542,78 грн., РБА «Київрембуд» - 5681,92 грн., «Спеціалізоване управління № 630» - 327,00 грн. (п. 2 письмової вимоги);

провести претензійно-позовну роботу з КП «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» в сумі 42484,00грн. та КП «Святошинське лісопаркове господарство» на суму 40000 грн., щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів та подальшого їх перерахування до місцевого бюджету; (п. 3 письмової вимоги);

здійснити перерахунок вартості виконаних робіт, провести взаєморозрахунок з ТОВ «Євроекобуд» та зменшити кредиторську заборгованість на вартість невиконанних робіт в сумі 10160,83 грн. (п. 5 письмової вимоги);

відобразити в обліку розмір дебіторської заборгованості від збитків, заподіяних вилученням земельних ділянок фізичними особами, в сумі 102760,16 грн. (п. 6 письмової вимоги);

забезпечити стягнення коштів в сумі 90459,33 грн. на користь МДР «Теремки», в іншому випадку відшкодувати вищевказану суму з винних осіб (п. 7 письмової вимоги);

відшкодувати за рахунок винних осіб кошти в сумі 938,66 грн. (п. 9 письмової вимоги);

в порядку ст. 1166 Цивільного кодексу України відшкодувати за рахунок винних осіб збитки від нестачі у розмірі, встановленому Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, недостачі, знищення матеріальних цінностей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 № 116 (п. 10 письмової вимоги);

забезпечити відшкодування коштів на загальну суму 10000 грн. за рахунок винних осіб у порядку, встановленому законодавством України (п. 11 письмової вимоги).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2013 позов задоволено частково: зобов'язано Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» вчинити певні дії, зокрема, виконати в повному обсязі вимогу Держфінінспекції в м. Києві від 04.02.2013 № 26-10-14-14/1534: відобразити дебіторську заборгованість, провести претензійно-позовну роботу та забезпечити відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт ТОВ «Євроекобуд» - 10616,83 грн., ПП «Підзембуд-10» - 9542,78 грн., РБА «Київрембуд» - 5681,92 грн., ТОВ «Спеціалізоване управління № 630» - 327,00 грн. (п.2 письмової вимоги); здійснити перерахунок вартості виконаних робіт, провести взаєморозрахунок з ТОВ «Євроекобуд» та зменшити кредиторську заборгованість на вартість невиконаних робіт в сумі 10160,83 грн. (п.5 письмової вимоги); відобразити в обліку розмір дебіторської заборгованості від збитків заподіяних вилученням земельних ділянок фізичними особами в сумі 102 760,16 грн. (п.6 письмової вимоги); забезпечити стягнення коштів в сумі 90 459,33 грн. на користь МДР «Теремки» (п.7 письмової вимоги); відшкодувати за рахунок винних осіб кошти в сумі 938,66 грн. (п.9 письмової вимоги); забезпечити відшкодування коштів на загальну суму 10000 грн. за рахунок винних осіб у порядку встановленому законодавством України (п.11 письмової вимоги). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2013 скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.10.2013 в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання: відобразити в обліку розмір дебіторської заборгованості від збитків, заподіяних вилученням земельних ділянок фізичними особами, в сумі 102760,16 грн. (п.6 письмової вимоги); забезпечити стягнення коштів в сумі 90459,33 грн. на користь МДР «Теремки» (п.7 письмової вимоги); відшкодувати за рахунок винних осіб кошти в сумі 938,66 грн. (п.9 письмової вимоги); забезпечити відшкодування коштів на загальну суму 10000 грн. за рахунок винних осіб у порядку встановленому законодавством України (п.11 письмової вимоги). Прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено. В решті постанову залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2014 скасовано та ухвалено у справі нове рішення. В задоволенні позову Державної фінансової інспекції в м. Києві відмовлено.

Поряд з цим, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.10.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014, закрито провадження в частині щодо зобов'язання Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» виконати вимогу, а саме в порядку ст. 1166 Цивільного кодексу України відшкодувати за рахунок винних осіб збитки від нестачі у розмірі, встановленому Порядком визначення - розміру збитків від розкрадання, недостачі, знищення матеріальних цінностей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 №116 (п. 10 письмової вимоги).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015 скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції в цій частині.

Отже, у даному провадженні необхідно розглянути та надати правову оцінку позовній вимозі щодо зобов'язання Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» виконати пункт 10 вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 04.02.2013 № 26-10-14-14/1534, згідно якого в порядку ст. 1166 Цивільного кодексу України відшкодувати за рахунок винних осіб збитки від нестачі у розмірі, встановленому Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, недостачі, знищення матеріальних цінностей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 № 116 (п. 10 письмової вимоги).

Ухвалою суду від 03.11.2015 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача встановлено ряд порушень, проте останній не забезпечив виконання в цілому вимог про усунення порушень, що стало підставою для звернення з позовом.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував в повному обсязі.

З урахуванням положень частини 4 статті 122 КАС України судом ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Відповідно до п.1.2.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи на ІV квартал 2012 року, Держфінінспекцією в м. Києві проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» та його структурного підрозділу без права юридичної особи Міського декоративного розсаднику «Теремки» за період з 01.07.2011 по 01.10.2012, якою встановлено ряд порушень, зафіксованих в акті від 29.12.2012 №10-30/2494.

З метою повного усунення виявлених ревізією порушень та попередження їх виникнення в подальшому, позивачем винесено вимогу від 04.02.2013 № 26-10-14-14/1534 про усунення виявлених ревізією порушень, пунктом 10 якої визначено що за результатами інвентаризації встановлено нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 11 106,71 грн., у зв'язку з чим вимагалось від відповідача: в порядку ст.1166 Цивільного кодексу України відшкодувати за рахунок винних осіб збитки від нестачі у розмірі, встановленому Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, недостачі, знищення матеріальних цінностей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 №116.

У зв'язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку пунктів вимоги, Держфінінспекція в м. Києві звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII).

Відповідно до статті 2 Закону № 2939-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі Положення), Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналізуючи положення Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та частину першу статті 2 цього Закону Верховний Суд України висловив у постанові від 11.11.2015 правову позицію, за якою органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. У разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Верховний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції, зокрема в постановах від 16.09.2015 (52620807), від 17.11.2015 (54163762), від 02.12.2015 (54688675).

Відповідно до статті 244-2 КАС України вказаний висновок Верховного Суду України підлягає застосуванню у даній справі, відтак вимоги Держфінінспекції в м. Києві про відшкодування збитків з відповідача відповідають цьому правому висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Держфінінспекцією в м. Києві проведено ревізією фінансово-господарської діяльності Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» та його структурного підрозділу без права юридичної особи Міського декоративного розсаднику «Теремки» за період з 01.07.2011 по 01.10.2012.

В ході ревізії організації фактичного контролю за збереженням оборотних та необоротних активів відповідно до наказу МДР «Теремки» від 30.10.2012 №65 проведено вибіркову інвентаризацію активів у 5 матеріально-відповідальних осіб на загальну суму 9322236,37 грн.

За результатами інвентаризації необоротних активів по відділу механізації встановлено, що вищевказані необоротні активи на момент проведення інвентаризації не закріплено за матеріально відповідальними особами, що є порушенням підпункту «в» п.3 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 № 69. Порушення допущено внаслідок дій (бездіяльності) колишнього директора ОСОБА_1 та колишнього в.о.директора ОСОБА_2, які згідно п.7.4 Положення МДР «Теремки» здійснюють керівництво роботою на основі єдиноначальності і несуть повну відповідальність за стан та діяльність МДР «Теремки».

Так, інвентаризацією по відділу механізації встановлено нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 3 729,67 грн., а саме: газонокосарка-146 (інвентарний номер 211) первісною вартістю 2235,50 грн., бетономішалка (інвентарний номер 245) первісною вартістю 1494,17 грн. Також інвентаризацією встановлено залишки матеріальних цінностей, які оцінені інвентаризаційною комісією на загальну суму 21200,00 грн., а саме: бочка для води на колесах на суму 200,00 грн., вагончик на колесах 20 000,00 грн., заточувальний станок на суму 500,00 грн., свердлильний станок на суму 500,00 грн.

Також, інвентаризацією матеріальних цінностей, які були закріплені за колишнім директором ОСОБА_1 встановлено нестачу на загальну суму 7377,04 грн., а саме: телефон Нокіа (інвентарний номер 274) первісною вартістю 2670,54 грн., телефон Нокіа (інвентарний номер 275) первісною вартістю 1399,00 грн., ноутбук Асер Еспаєр (інвентарний номер 694) первісною вартістю 3307,50 грн.

Відповідно до пункту 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116 (з внесеними змінами) розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб'єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

З урахуванням зазначеного, як вбачається з вимоги, Держфінінспекцією в м. Києві пред'явлено вимогу до відповідача, яка фактично зводиться до зобов'язання підприємства здійснити відшкодування збитків, визначити розмір збитків та винних осіб, за відсутності їх доброї волі відшкодувати збитки, тобто провести претензійно-правову роботи про стягнення цих коштів з винних осіб у встановленому порядку.

При цьому, зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не шляхом пред'явлення позову до підконтрольної установи про зобов'язання виконати вимогу.

Окремо слід зазначити, що згідно матеріалів справи відповідачем вжито відповідних заходів щодо проведення претензійно-позовної роботи, направлено претензії, зокрема ОСОБА_2, ОСОБА_1 щодо відшкодування ними збитків.

Суд зазначає про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході ревізії підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Однак, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Таким чином, зважаючи на те, що у справі, що розглядається, органом державного фінансового контролю пред'явлено вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії, а саме у пункті 10 вимоги, що вказує на виявлені збитки та їхній розмір, такі збитки мають відшкодовуватись шляхом звернення до суду з відповідним позовом, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не шляхом пред'явлення позову до підконтрольної установи про зобов'язання виконати вимогу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 28 жовтня 2014 року та від 17 лютого 2015 року (справи №№ 21-462а14, 21-4а15 відповідно).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ДФІ в м. Києві про зобов'язання відповідача виконати пункт 10 вимоги від 04.02.2013 № 26-10-14-14/1534.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині щодо зобов'язання Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» виконати пункт 10 вимоги від 04.02.2013 № 26-10-14-14/1534, а саме в порядку ст. 1166 Цивільного кодексу України відшкодувати за рахунок винних осіб збитки від нестачі у розмірі, встановленому Порядком визначення - розміру збитків від розкрадання, недостачі, знищення матеріальних цінностей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 №116.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур