Справа № 2-а-4489/10/1470
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2012-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2012 р.Справа № 2-а-4489/10/1470

Категорія:11.1Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді -Стас Л.В.

суддів -Турецької І.П., Косцової І.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання протиправною бездіяльності, про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення недоплаченої заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності Державної судової адміністрації України та Територіального управління ДСА України в Миколаївській області щодо не проведення перерахунку та виплати заробітної плати згідно з встановленими діючим законодавством розмірами мінімальної заробітної плати;

- зобов'язання Державної судової адміністрації України та територіального управління ДСА у Миколаївській області з 01.10.08р. проводити перерахування та виплату заробітної плати суддям з розрахунку мінімальної заробітної плати на відповідний період, внести зміни у штатний розпис судів на 2008 рік з метою приведення посадових окладів суддів у відповідність до чинного законодавства;

- стягнути з Міністерства Фінансів України, шляхом списання коштів з рахунків в Державному казначействі України на користь позивача суму заборгованості з заробітної плати в розмірі 108 601,74 грн.;

- зобов'язання територіального управління ДСА у Миколаївській області провести перерахунок з 01.06.2005 року виплаченої премії.

Відповідачі позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити. Всі відповідачі мотивували свою бездіяльність посиланням на відсутність бюджетного фінансування зазначених витрат та неможливістю їх покриття за рахунок інших коштів.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2011 -позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України, Територіального управління державної судової адміністрації в Миколаївський області щодо не перерахунку та виплати заробітної плати ОСОБА_1 згідно діючого законодавства. Стягнуто з Державного бюджету України (з рахунків Державного казначейства України) на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 108 601,74 грн. (сто вісім тисяч шістсот одну гривню сімдесят чотири копійки). В решта позовних вимог відмовлено.

Апелянт, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб у судове засідання, та за відсутності клопотань від усіх осіб, про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з того, що для обрахунку посадового окладу позивача за ці періоди необхідно брати не встановлений Кабінетом Міністрів України в Постанові №1243 розмір мінімальної заробітної плати у розмірі 332 грн., а розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законами про Державний бюджет України на відповідні роки.

Однак з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була призначена на посаду судді Заводського районного суду м. Миколаєва Указом Президента України №1417/99 від 30.10.1999 року. Постановою Верховної Ради України від 21.10.2004 року була обрана на посаду судді Заводського районного суду м. Миколаєва-безстроково.

Посадові оклади позивача до 01.01.06р. були встановлені Постановою Кабінету Міністрів України "Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів" №2288 від 13.12.99р. (далі Постанова №2288) у чіткому грошовому виражені -430 та 645 грн.

З 01.01.06р. посадові оклади позивача, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України "Про оплату праці суддів" №865 від 03.09.2005р. (далі Постанова №865) та прив'язані до розміру мінімальної заробітної плати й встановлені на рівні 7,5 цих розмірів.

При цьому, після 01.01.06р. нарахування посадового окладу позивачу здійснювалося з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" №1243 від 21.12.05р. (далі Постанова №1243), якою визначено, що розміри посадових окладів встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати перерахунок не проводиться.

Позивачем надані відповідні розрахунки заборгованості з заробітної плати з вересня 2005 року по квітень 2010 року включно у сумі 108 601,74 грн.

Незалежність та недоторканість суддів гарантується наданням їм відповідно до Закону України «Про статус суддів»спеціальних умов матеріального та соціально-побутового забезпечення. Згідно зі статтею 44 вказаного Закону заробітна плата судді, як складова його матеріального і соціально-побутового забезпечення, є елементом статусу судді. Вона складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. У свою чергу, посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Іншого законодавчого акту з питань оплати праці суддів немає.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про оплату праці»умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з Державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

30 червня 2005 року та 03 вересня 2005 року на виконання вказаного Закону, Кабінет Міністрів України прийняв Постанови № 514 № «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України», згідно з абзацом другим пункту 1 якої, посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01 червня 2005 року становив 15 розмірів мінімальної заробітної плати, та № 865 «Про оплату праці суддів», якою затверджена Схема посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів

Постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 повинна була набрати чинності з 01 січня 2006 року. Однак, до набрання чинності вказаною Постановою іншою Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів»було зафіксовано розрахункову величину для обчислення посадових окладів працівників певних установ, що фінансуються з бюджету, у тому числі й суддів, у розмірі встановленої мінімальної заробітної плати -332 грн.

Далі Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865»доповнено пункт 4-1, згідно з яким встановлено, що розміри посадових окладів, передбачені постановою від 03 вересня 2005 року № 865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і у подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Такі зміни були внесені до вказаної Постанови до набрання нею чинності.

При обчисленні посадового окладу в якості сталої (розрахункової) величини Кабінет Міністрів України використав встановлений з 01 вересня 2005 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» розмір мінімальної заробітної плати 332 грн., що виключало можливість її збільшення у випадку підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи, що вказана постанова у редакції до внесення доповнень, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 не була введена в дію, не було підстав для висновку про те, що оскаржувані постанови звужують існуючі гарантії незалежності суддів.

Також, слід зазначити, що позиція Миколаївського окружного адміністративного суду щодо зобов'язання перерахувати заробітну плату позивачки, виходячи із мінімальної заробітної плати, встановленої Державним бюджетом на відповідній рік, не може вважатися обґрунтованою, так як суд не має повноважень щодо прийняття замість органу виконавчої влади норм права.

Так, відповідно до ст.117 Конституції України, ст.53 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»прийняття постанов Кабінету Міністрів України є його виключною компетенцію. Положення про введення в дію кожної постанови є її частиною як нормативно -правового акту.

Колегія суддів також вважає, що визнання бездіяльності протиправною, можливо лише за умови навмисного невиконання державним органом покладених на нього обов'язків або вчинення дій, які б суперечили нормам діючого законодавства. Враховуючи, що таки ознаки відсутні в діях Державної судової адміністрації України, у суду не було підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи,

Керуючись ст. ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198; п. 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України -задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання протиправною бездіяльності, про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення недоплаченої заробітної плати -скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання протиправною бездіяльності, про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення недоплаченої заробітної плати -відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий :

Судді :