Справа № 205/681/17
Суддя: Остапенко Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

07.04.2017 Єдиний унікальний номер 205/681/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 7-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенанта поліції Шейко Дениса Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до інспектора 7-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенанта поліції Шейко Дениса Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою серії ЕАА №055012 від 29 січня 2017 року інспектора 7-ї роти 2-го батальйону УПП у м. Дніпрі він притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу безпосередньо на зупинці маршрутного та міського транспорту, чим порушив вимоги п.15.9 «е» ПДР України.

Позивач зазначив, що керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись в районі будинку №67 по пр. Металургів в м. Дніпрі, він наближався до пішохідного переходу, зазначеного відповідною розміткою на проїзній частині. На зазначеній ділянці переходили дорогу пішоходи. Дотримуючись вказаних вимог ПДР, призупинився перед пішохідним переходом (але не здійснював зупинку або стоянку транспортного засобу), щоб надати дорогу пішоходам, які знаходились в зоні дії пішохідного переходу.

Вважає, що при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності інспектором поліції було порушено вимоги частини першої та другої ст. 276 КУпАП.

Крім того, при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не роз'яснювались права передбачені ст. 268 КУпАП, що виключає законність та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності, та не здійснювалось заходів спрямованих на всебічне, повне та об'єктивне вирішення справи.

На підставі вищезазначеного просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 055012 від 29 січня 2017 року інспектора 7-ї роти 2-го батальйону УПП у м. Дніпрі Шейко Дениса Юрійовича, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, письмово просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщений належним чином. 31.03.2017 року від представника Департаменту патрульної поліції в м. Дніпрі Машталер А.А. надійшла заява про перенесення судового засідання в зв'язку з перебуванням інспектора Шейко Д.Ю. в черговій відпустці з 03.04.2017 року по 18.04.2017 року включно, однак доказів на підтвердження зазначених обставин в заяві не надала, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що відповідач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 29.01.2017 року інспектором 7-ї роти 2-го батальйону УПП у м. Дніпрі ГУНП України в Дніпропетровській області Шейко Д.Ю. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №055012, згідно якої позивач

ОСОБА_1 , 29.01.2017 року о 12-26 год. керуючи транспортним засобом, модель 21070 ЗНГ, легковий седан -В, д/н НОМЕР_2 здійснив зупинку/стоянку ближче ніж 30м. від посадового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9 е ПДРУкраїни.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 15.9 (е) ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Таким чином, зупинка транспортного засобу ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, в разі їх відсутності - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, створює об'єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, пунктом 15.9 (е) ПДР України однозначно визначено, що відстань у 30 метрів визначається від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, і лише у разі їх відсутності визначається від дорожнього знака, яким позначена зупинка маршрутних транспортних засобів.

Згідно з мотивувальною частиною постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач здійснив зупинку/стоянку ближче ніж 30 м від посадового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9е ПДР України.

Разом з тим, в постанові серії ЕАА №055012 від 29.01.2017 року не зазначено, чи інспектор поліції здійснено замір відстані від місця зупинки транспортного засобу позивача до посадового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Судом перевірялось на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Крім того, суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у ньому документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Проте, в даному адміністративному позові відповідач не надав доказів, які б спростували пояснення та докази надані позивачем.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем, суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність його дій під час винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та не надано доказів на яких ґрунтується висновок (постанова) про вчинення особою - ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Разом з тим, в постанові серії ЕАА №055012 від 29.01.2017 року відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова необґрунтована, не містить обґрунтованості вини ОСОБА_1, не містить посилання на докази, якими підтверджується факт зупинки ближче 30 метрів від зупинки маршрутних транспортних засобів.

Враховуючи, що відповідальність передбачена саме за порушення правил зупинки, суд вважає відсутнім склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження правомірності винесення постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 КАС України, ч. 1 ст. 122 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 7-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенанта поліції Шейко Дениса Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАА № 055012 від 29 січня 2017 року інспектора 7-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі лейтенанта поліції Шейко Дениса Юрійовича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Остапенко