Справа № 808/2172/16
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2017 рокусправа № 808/2172/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі №808/2172/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

14 липня 2016 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем: рішення №134 від 30.06.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.06.2016 №Ф-116; податкові повідомлення - рішення від 30.06.2016 №, №, №.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що посадовими особам Токмацької ОДПІ було порушено правила призначення та проведення перевірки ФОП ОСОБА_1, оскільки позивачу не було вручено/направлено за десять днів до початку проведення перевірки копію наказу та повідомлення про початок проведення перевірки. Крім того, вказує на те, що на момент призначення та проведення перевірки діяв мораторій на проведення перевірок, запроваджений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, а відтак у відповідача не було правових підстав для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 Також, позивач вказує на те, що контролюючим органом не було взято до уваги документи, подані позивачем до зауважень на акт перевірки. Також, на думку позивача у нього в наявності всі передбаченні чинним законодавством документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, якими підтверджується правомірність формування валових витрат та доходу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процессуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована фактично доводами адміністративного позову.

В період з 20.05.2016 по 09.06.2016 (з урахуванням продовження строку проведення перевірки) співробітниками Токмацької ОДПІ проведено документальну планову невиїзну перевірку позивача з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 та з питань правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт №252/1302/НОМЕР_1 від 16.06.2016 (далі - акт перевірки).

Згідно з висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем:

пп.164.1.1, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.176.1 "а" п.176.1 ст.176, п.177.1, п.177.2 ст.177, пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на суму 76811,41 грн.;

ст.7, ст.8, ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з єдиного внеску за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на загальну суму в розмірі 62220,15 грн.;

п.51.1 ст.51, пп.176.2 "б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 "Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" - податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утримання з них податку (форма № 1ДФ) за 3 квартал 2015 надані до ДПІ з недостовірними відомостями;

п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, пп.5 п.6 та пп.9 п.6 наказу Міндоходів від 16.09.2013 №481 "Про затвердження форми книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні-особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення", по яких встановлено порушення порядку ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування (розділ 2.2.1 акту);

пп.16.1.2, пп.16.1.5, пп.16.1.7 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44, п.44.4 ст.44, п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України, у результаті незабезпечення зберігання первинних, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся, в тому числі по звітних (податкових) періодах: за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

24 червня 2016 року позивачем до Токмацької ОДПІ подано зауваження до акту документальної планової невиїзної перевірки від 16.06.2016 №252/1302/НОМЕР_2. Разом з тим, контролюючим органом залишено без розгляду подані документи у зв'язку з пропуском строку на подання заперечень.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято:

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №134 від 30.06.2016, яким позивачу донараховано суму штрафних санкцій в розмірі 6222,02 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) №ф-116 від 16.06.2016, якою позивача зобов'язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску зі сплати єдиного внеску в розмірі 62220,15 грн.;

податкове повідомлення - рішення від 30.06.2016 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції з податку на прибуток фізичних осіб в розмірі 510,00 грн.;

податкове повідомлення - рішення від 30.06.2016 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції з адміністративних штрафів та інших санкцій в розмірі 510,00 грн.;

податкове повідомлення - рішення від 30.06.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 96014,26 грн., в т.ч. за основним платежем 76811,41 грн. та 19202,85 грн. - штрафні санкції.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням та вимогою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до матеріалів справи не надано жодних належних документів на підтвердження використання в господарській діяльності придбаної пшениці та частини придбаного дизельного пального об'ємом 24498,059 л., вказане на думку суду підвтерджує, що висновки податкового органу про завищення позивачем валових витрат та заниження прибутку у первіряємий період з 01.02.2015 року по 31.12.2015 року, є обгрунтованими, а податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування сумм ЄСВ та вимога про їх сплату такими, що привняті в порядку та на пітславі вимог чинного Законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем порядку призначення та проведення перевірки ФОП ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п.77.4 ст.77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Пунктом 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2, та складаються з: доходу від операційної діяльності та інших доходів, які визначаються відповідно до п. 135.5, за винятком доходів, визначених у пункті 135.4 та у статті 136.

Відповідно п.137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визначається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визначається за датою складання акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

У п. 135.2 ст. 135 Податкового кодексу України вказано, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Згідно з пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Виходячи з положень пп. 14.1.181. п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Згідно із п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

У відповідності до п. 177.2.ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В свою чергу, згідно приписів п. 177. 4 ст. 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Встановлені обставини справи свідчать, що наказом в.о. начальника Токмацької ОДПІ від 10.05.2016 №145 доручено протягом десяти робочих днів з 20.05.2016 провести документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1.

10.05.2016 контролюючим органом було складено повідомлення №25 про проведення з 20.05.2016 документальної планової виїзної перевірки, того ж дня, наказ та повідомлення про проведення перевірки були направлені на адресу позивача засобами поштового зв'язку, проте, не були вручені з незалежних від контролюючого органу підстав та повернуті з відміткою відділення поштового зв'язку: "не проживає".

Таким чином, копію наказу та повідомлення про проведення перевірки було вручено позивачу нарочно 20.05.2016, після отримання наказу та повідомлення позивачем до контролюючого органу подано заяву, в якій позивач просив відповідача провести перевірку в приміщенні Токмацької ОДПІ у зв'язку з відсутністю власного офісу, проти самого проведення перевірки позивач не заперечував.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що в діях відповідача щодо призначення перевірки відсутні ознаки протиправності.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що необгрунтованими є доводи позивача стосовно того, щодо незаконності проведеної перевірки з огляду на існуючий мораторій проведення перевірок.

Так, відповідно до Прикінцевих положень Закону №71 установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Відтак, оскільки перевірка щодо ФОП ОСОБА_1 проводилась саме з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, та єдиного соціального внеску дія мораторію на вказану перевірку не розповсюджується.

Щодо вимог позивача про скасування податкового повідомлення - рішення від 30.06.2016 №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №134 від 30.06.2016, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.06.2016 №ф-116, суд зазначає наступне.

Пунктом 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2, та складаються з: доходу від операційної діяльності та інших доходів, які визначаються відповідно до п. 135.5, за винятком доходів, визначених у пункті 135.4 та у статті 136.

Відповідно п.137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визначається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визначається за датою складання акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

У п. 135.2 ст. 135 Податкового кодексу України вказано, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Згідно з пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Виходячи з положень пп. 14.1.181. п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Згідно із п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

У відповідності до п. 177.2.ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В свою чергу, згідно приписів п. 177. 4 ст. 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Встановлені обставини справи свідчать, що підставою для прийняття вказаних рішень став висновок контролюючого органу про заниження ФОП ОСОБА_1 валового доходу за 2015 рік на суму 33103,91 грн. та завищення витрат за 2015 рік на суму 367482,29 грн., що в результаті призвело до висновків відповідача про заниження оподатковуваного доходу у сумі 400586,22 грн. Сума заниження оподатковуваного доходу у сумі 400586,22 грн. мала вплив на правильність визначення ФОП ОСОБА_1 сум податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску, що зумовило прийняття вищевказаних рішень.

Висновок контролюючого органу про заниження валового доходу за 2015 рік на суму 33103,91 грн. ґрунтується на доводах про не включення ФОП ОСОБА_1 до складу валового доходу оплати за виконанні послуги та реалізовані ТМЦ, які надійшли на розрахунковий рахунок позивача від замовників, а саме: від надання послуг по будівництву трубопроводів, надання послуг по технічному переоснащенню котелень, встановлення труб дощової каналізації, у т.ч. за субпідрядні роботи ТОВ "Південь-Буд" відповідно договору від 25.09.2015 №06/15; від реалізації ТМЦ - щебеню, піску, арматури, вантуз каналізаційний, фланці, коліна, муфта, у т.ч. за реалізацію ТОВ "Південь-Буд"; від надання послуг по обслуговуванню комп'ютерів, заправки картриджів (сторінки 15-16 акту перевірки).

Висновок про завищення витрат за 2015 рік на суму 367482,29 грн. обумовлений, на думку відповідача, безпідставним віднесенням ФОП ОСОБА_1 до складу витрат сум коштів в розмірі 49987,44 грн., сплачених ТОВ "Аспект" за придбання пшениці, використання якої не підтверджено в рамках господарської діяльності позивача, та суми в розмірі 317494,85 грн., яка сплачена за придбання дизельного пального, доказів використання якого у власній господарській діяльності не надано.

Відповідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Ообов'язковою умовою для включення до валових витрат звітного періоду сум коштів, сплачених за придбання певних товарів/послуг фізичною особою - підприємцем, є використання придбаних товарів у власній господарській діяльності, яка спрямована у свою чергу на отримання доходу. Відповідно, господарські операції з придбання товарів/послуг, які не використовувались в господарській діяльності фізичної особи - підприємця, не підлягають включенню до валових витрат відповідного звітного періоду, або підлягають включенню після їх використання у господарській діяльності.

Належним підтвердженням факту понесення витрат у зв'язку з придбання товарів або робіт, що використовувались у власній господарській діяльності є первинні документи бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Позивач зазначає, що придбана пшениця залишилась не використаною на кінець звітного періоду, він також зазначає, що планує її реалізацію на майбутнє залежно від рівня цін. Дизельне пальне як зазначає позивач в своїй апеляційній скарзі було використане на власні потреби при здійсненні господарської діяльності, однак документів про їх використання не складалось, оскільки цього не вимагає Закон.

Позивачем до матеріалів справи надано документи на підтвердження факту придбання ТМЦ, його транспортування, та отримання.

Однак, у наданих до матеріалів справи товарно - транспортних накладних автомобільним перевізником, замовником, вантажовідправником та вантажоодержувачем є одна і та сама особа - ФОП ОСОБА_1, що зумовлює відсутність підстав для віднесення таких товарно-транспортних накладних, які оформлені у межах господарської діяльності ФОП ОСОБА_1

Крім того, до матеріалів справи не надано жодних підтверджуючих документів на обґрунтування здійснення операцій, які зумовили здійснення вищезначених перевезень, як-то договори, акти приймання-передачі виконаних робіт, ТМЦ, видаткові накладні тощо.

Тобто, непідтвердженим лишається факт понесення позивачем вказаних витрат у зв'язку з провадженням власної господарської діяльності, що свідчить про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення - рішення від 30.06.2016 №

В свою чергу, єдиний внесок сплачується фізичними особами-підприємцями виходячи з бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відтак, з урахуванням збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб є достатньою підставою для нарахування відповідних сум єдиного внеску, застосування санкцій та вимоги про їх сплату.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.06.2016 № та №, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлені обставини справи свідчать, що підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення 30.06.2016 № став висновок контролюючого органу про порушення позивачем п.51.1 ст.51, пп."б" п.176.2 ст.176 ПК України, а саме за результатами перевірки первинних облікових документів, первинних банківських виписок по рахунку 701, податкового розрахунку форми 1ДФ за ІІІ квартал 2015 року встановлено не відображення податковим агентом суми виплачених доходів ФОП ОСОБА_2 в сумі 9576,00 грн., ФОП ОСОБА_3 в сумі 181809,75 грн., із зазначенням відповідної ознаки доходу " 157" - дохід виплачений самозайнятій особі. Підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення від 30.06.2016 № став висновок контролюючого органу про незабезпечення зберігання документів, визначених у пункті 44.1 статті 44 ПК України, а саме на дату закінчення перевірки ФОП ОСОБА_1 на запит контролюючого органу не надано: банківські первинні документи по розрахунковим рахункам НОМЕР_4, НОМЕР_3, звірені належним чином реєстри витрат, які задекларовані в додатку Ф4 "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою" за період з 01.01.2015 по 31.12.2015;завірений належним чином опис залишків ТМЦ станом на 01.01.2015 та 31.12.2015; завірені належним чином копії документів, які підтверджують стан розрахунків із контрагентами на 01.01.2013. При цьому, ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу не надано письмових пояснень про причини не надання вказаних документів, що зумовило висновок відповідача про їх відсутність.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі позивач не зазначає окремого обґрунтування вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.06.2016 № та №, не вказує на порушення контролюючим органом вимог норм податкового законодавства визначенні розміру грошвого заобов'язання, або невірного встановлення обставин, що стали для прийняття вказаних ППР.

Отже, фактично позивач обґрунтовуючи неправомірність прийняття вказаних повідомлень - рішень послався виключно на порушення процедури призначення та проведення перевірки та дію мораторію, що перешкоджало відповідачу проводити перевірку.

Між тим під час розгляду даної справи судом не було встановлено порушень норм чинного законодавства щодо призначення та проведення перевірки відносно ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог і в цій частині.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою а підстави для її зміни або скасування - відсутні.

Керуючись ст.195, ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі №808/2172/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова