Справа № 804/6576/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 р. Справа № 804/6576/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Трейд ПС» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2016 відкрито провадження у справі №804/6576/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14.11.2016 на 10:30. Останнє судове засідання відбулося 11.01.2017.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Дом Трейд ПС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.05.2014 по 30.06.2016, результати якої оформлені актом від 07.09.2016 №490/04-36-14-03/39220508.
Згідно з висновками означеного акта встановлено порушення:
- пп.14.1.202 п.14.1 ст.14, п.185.1 с.185, п.198.3., п.198.5, п.198.6, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на 682871,00 грн.
Як видно з тексту акта перевірки, вказані висновки ґрунтуються на встановленій перевіряючими нереальності господарських операцій ТОВ «Дом Трейд ПС» із ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» та ТОВ «Сайдекс».
В обґрунтування нереальності господарських взаємовідносин з ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» перевіряючими вказано, що всі податкові накладні на постачання товару, виписані в адресу покупця ТОВ «Дом Трейд ПС» містять код УКТЗЕД, однак ввезення зазначених товарів на територію України податковим органом не встановлено, а тому відсутнє походження товару.
На підставі акта перевірки від 07.09.2016 №490/04-36-14-03/39220508 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення - рішення від 21.09.2016:
Суд погоджується з висновками відповідача, зробленими в акті від 07.09.2016 №490/04-36-14-03/39220508 щодо не можливості реального здійснення господарських операцій ТОВ «Дом Трейд ПС» з ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД», ТОВ «Сайдекс» у періоді, що перевірявся, у звязку із таким.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
Судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Отже, надаючи оцінку правомірності винесення податкових повідомлень-рішень від 21.09.2016 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «Дом Трейд ПС» та ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД», ТОВ «Сайдекс».
Щодо правовідносин між вказаними підприємствами судом встановлено таке.
У періоді, що перевірявся, позивач декларував взаємовідносини з придбання товарів у ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» на підставі договору купівлі-продажу від 25.08.2014 № 2508.
На підтвердження фактичного виконання зазначеного договору ТОВ «Дом Трейд ПС» надані: видаткові накладні від 25.08.2014 №0000004 та від 25.08.2014 №0000003, податкові накладні від 25.08.2014 №2, від 25.08.2014 №3, від 01.09.2014 №5.
Розрахунок за означеним договором від 25.08.2014 №2508 здійснений ТОВ «Дом Трейд ПС» на користь нового кредитора - ТОВ «Дніпрооптторг», який на підставі договору про відступлення права вимоги від 20.09.2014 №2-Н набув права вимоги за договором купівлі-продажу від 25.08.2014 №2508.
На підтвердження транспортування товару від ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» позивачем наданий договір оренди транспортного засобу з екіпажем від 01.08.2014 №0108 та товарно - транспортну накладну від 25.08.2014 №250814, однак судом вказані документи не приймаються до уваги, оскільки під час перевірки податковому органу не надавалися, у звязку з чим головним державним ревізором - інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області 07.09.2016 складений акт № 500/04-36-14-03/39220508 від 07.09.2016 про ненадання документів до перевірки ТОВ «Дом Трейд ПС».
У відповідності до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України (далі ПК України), у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Також, у періоді, що перевірявся, позивач задекларував взаємовідносини з ТОВ «Сайдекс» на підставі договору купівлі продажу від 22.12.2015 № 5.
На підтвердження фактичного виконання умов зазначеного договору з ТОВ «Сайдекс» позивачем надані: податкові накладні від 30.12.2012 №54, від 30.12.2015 №35, від 30.12.2015 №36, від 30.12.2015 №74, від 30.12.2015 №34, від 30.12.2015 №73 та видаткова накладна від 30.12.2015 № 19.
Доказів на підтвердження транспортування товару від ТОВ «Сайдекс» позивачем не надано, про що зазначено головним державним ревізором - інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області 07.09.2016 в акті № 500/04-36-14-03/39220508 від 07.09.2016 про ненадання документів до перевірки ТОВ «Дом Трейд ПС».
Дослідивши зміст господарських договорів, укладених ТОВ «Дом Трейд ПС» із ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД», ТОВ «Сайдекс» та первинні документи, складені на підставі таких договорів, а саме: податкові, видаткові накладні, судом не приймаються такі документи на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій між означеними підприємствами, з огляду на таке.
Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У відповідності до п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13 судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).
Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 у справі №804/6576/16 суд витребував від ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» та ТОВ «Сайдекс» документи на підтвердження здійснення взаємовідносин із ТОВ «Дом Трейд ПС». Вказані ухвали направлені за юридичними адресами підприємств відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На адресу суду від означених підприємств повернулися конверти з відмітками поштового відділення: від ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» - «не розшукано», від ТОВ «Сайдекс» - «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Судом встановлено, що всі документи від ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» підписані директором ОСОБА_6, саме ця особа згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22447427 від 14.12.2016 значиться керівником ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД».

Матеріалами справи підтверджено, що у звязку з наявними ознаками фіктивності ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» оперативним управлінням з ОВС ОУ ГУ ДФС у м. Києві за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України зареєстровано кримінальне провадження №0000099 від 09.07.2014. В ході здійснення досудового розслідування за вказаним фактом, слідчим оперативного управління з ОВС ВПФГ ОУ ГУ ДФС ОСОБА_8 06.01.2015 допитано громадянина ОСОБА_9, який показав, що надав свої документи для реєстрації субєкта господарювання ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД», проте своє відношення до господарської діяльності зазначеного товариства заперечив, йому також не відомо де знаходиться підприємство і печатка підприємства. Також ОСОБА_6 пояснив, що підприємницькою діяльністю не займався та документи від ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» не підписував. В своїх поясненнях від 06.01.2015 ОСОБА_6 всі документи, підписані від його імені на підприємстві ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД», просив вважати недійсними.

Судом також встановлено, що всі документи (договір, податкові та видаткова накладна), надані ТОВ «Дом Трейд ПС» на підтвердження взаємовідносин із ТОВ «Сайдекс» від останнього підписані директором ОСОБА_7. У той час, як згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22447406 від 14.12.2016, складеного станом на 22.12.2015 (дата укладення договору від 22.12.2015 № 5), керівником ТОВ «Сайдекс» значиться ОСОБА_10.

Судом встановлено, що за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205-1 Кримінального кодексу України за фактом створення невстановленими особами ТОВ «Сайдекс» з метою прикриття незаконної діяльності слідчим управлінням ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві зареєстровано кримінальне провадження №0000090 від 04.07.2016, яке 28.07.2016 направлено до суду з обвинувальним актом.

В ході здійснення досудового розслідування було допитано ОСОБА_7, який повідомив слідству про те, що він за грошову винагороду надав свою згоду на реєстрацію ТОВ «Сайдекс» та заперечив своє відношення до господарської діяльності вказаного субєкта господарювання.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 26 січня 2016 року по справі №2а-15327/12/2670 статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

Також, як зазначив Верховний Суд України в постанові від 14.06.2016 у справі №826/14268/14 первинні документи, які стали підставою для формування товариством податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, видані контрагентом, діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та підписані від імені особи, яка заперечила свою участь у його діяльності, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту та визначених пунктом 138.1 статті 138 ПК витрат є безпідставними.

Суд зазначає, що відсутність вироку, постановленого за фактом фіктивного підприємництва, не є свідченням реальності здійснення господарської діяльності ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» та ТОВ «Сайдекс» як суб'єктів господарювання. Аналогічна позиція з цього питання висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 01.06.2016 по справі № К/800/20518/15.

Окрім того, при оцінці показів посадових осіб означених підприємств суд враховує і правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 05.03.2012 (справа №21-421а11), відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

У свою чергу Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 29.06.2016 у справі №К/800/27333/15, №К/800/26377/15 зазначив, що якщо первинні документи підписані особою, яка в рамках кримінального провадження дала покази про те, що вона не причетна до фінансово-господарської діяльності юридичної особи, таке виключає правомірність формування витрат та податкового кредиту на підставі документів, підписаних зазначеною особою. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними, зокрема, в постановах від 01 грудня 2015 року у справі № 826/15034/14 (21-3788а15), від 17 листопада 2015 року у справі № 2а/3264/11/1070 (21-277а15), від 15 грудня 2015 року у справі № 826/467/14 (21-5206а15), від 13 жовтня 2015 року у справі № 825/4143/13-а (21-1200а15), від 02 грудня 2015 року у справі № 814/116/14 (32-3849а15), від 17 листопада у справі № 826/6391/13-а (21-1497а15).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що первинні документи, які містяться в матеріалах справи, надані на підтвердження господарської взаємодії ТОВ «Дом Трейд ПС» з ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД», ТОВ «Сайдекс», є формально складеними, а господарські операції між позивачем та вказаними підприємствами не є реальними, оскільки судом не встановленого самого факту їх здійснення та не ідентифіковано посадових осіб від контрагентів - ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» та ТОВ «Сайдекс», якими б такі операції могли бути вчинені.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно віднесено до складу податкового кредиту по взаємовідносинам із ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД», ТОВ «Сайдекс» суму у розмірі 682871,00 грн. та включено до витрат господарської діяльності підприємства суму по взаємовідносинам з ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» у розмірі 330778,60 грн. у декларації з податку на прибуток за 2014 рік. Отже, збільшення позивачу грошового зобовязання з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області за податковими повідомленнями-рішеннями від 21.09.2016: №, №, здійснено на законних підставах, з урахуванням чого означені податкові повідомлення - рішення винесені правомірно, у межах повноважень, наданих відповідачу законодавством України, а тому відсутні підстави для їх скасування судом.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Згідно зі ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Трейд ПС» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 21.09.2016: № (форми «Р»), № ( форми «Р») відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 16 січня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1