Справа № 459/673/17
Суддя: Кріль М. Д.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/673/17
Провадження № 2-а/459/129/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2017 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Кріля М.Д.

при секретарі Данилів О.І.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області (третьої особи без самостійних вимог: Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації) про визнання дій протиправними, зобов'язання донарахувати та виплатити разову грошову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області щодо неперерахування та недоплати йому разової грошової допомоги до 05 травня у 2016 році в розмірі, встановленому ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов'язати відповідача нарахувати й виплатити позивачу разову грошову допомогу до 05 травня у 2016 рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. На обґрунтування позову послався на те, що він є учасником бойових дій. У 2016 році Управлінням праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області йому було виплачено грошову допомогу до 5 травня в розмірі 920,00 грн. Вважає, що позивачу слід було нараховувати грошову одноразову допомогу відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги , просили позов задоволити .

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області в судове засідання не з"явився, подав заперечення на позовну заяву, в якому вказав про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1, просить справу розглядати без його участі .

Представник третьої особи Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації судове засідання не з"явився , про причини неявки суд не повідомив .

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено , що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області (копія посвідчення серії НОМЕР_1).

Позивачу було проведено виплату щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 05 травня 2016 року у розмірі 920 грн.

Представник позивача звернувся до відповідача із запитом щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня, листом відповідача Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області від 25.11.2016 року № 5363/1-8 повідомлено, що позивачу перераховано разову грошову допомогу учаснику бойових дій до 5 травня у розмірі 920 грн. з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги», передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з частиною 1 статті 17-1 Закону №3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26 згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень (пп.2 п.1 Постанови).

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними.

Встановлено, що позивачу у 2016 році виплачено 920 гривень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у статті 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», здійснена правомірно в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Посилання позивача на висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 10.02.2016р. (справа №537/5837/14-а), стосовно необхідності при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій керуватися ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою учаснику бойових дій передбачено щорічно до 5 травня виплату разової грошової допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, а не Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", суд вважає безпідставними, оскільки предметом судового розгляду у вказаній справі було зобов'язання органу соціального захисту населення здійснити перерахунок і виплату щорічної разової допомоги до 5 травня за 2014 рік, проте, з 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ, яким по-іншому врегульовано спірні правовідносини.

Таким чином, позов не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 70, 71, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду на протязі 10-ти днів з часу проголошення постанови.

Суддя: М. Д. Кріль