Справа № 132/216/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 132/216/17

Головуючий у 1-й інстанції: Павленко І.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

01 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 28 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області про оскарження дій суб'єкта владних повноважень при розрахунку пенсії державного службовця та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області про оскарження дій суб'єкта владних повноважень при розрахунку пенсії державного службовця та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 28 березня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Козятинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Також зі змісту поданої апеляційної скарги вбачається наявність клопотання про заміну сторони у справі на Козятинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

Зазначене клопотання мотивована тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року №988 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" з 01.04.2017 управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області припиняє свою діяльність, а правонаступником всіх прав та обов'язків даного управління є Козятинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

З врахуванням положень ст. 55 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що вказане клопотання слід задовольнити та в порядку процесуального правонаступництва замінити відповідача по справі з управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області на Козятинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надіславши суду 23 травня 2017 року заяву про розгляд справи за її відсутності (вх.№ 8344/17).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, повноважного представника в судове засідання не направив.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обовязковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 23 квітня 2011 року по даний час позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 90 % суми заробітної плати.

16 січня 2017 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області із заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії, врахувавши суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення та індексації, відпускних, лікарняних, компенсацій за невикористану відпустку, які не були включені до складу заробітної плати з якої нараховувалася пенсія. До заяви було додано довідку про складові заробітної плати №03-08/53 від 12.01.2017, видану управлінням Державної казначейської служби України у Калинівському районі Вінницької області, в якій зазначені суми вказаних виплат та на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Листом №3/Т від 23.01.2017 управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області відмовило позивачу у проведені перерахунку пенсії та повідомило про те, що включити вказані виплати в розрахунок розміру пенсії немає законних підстав, оскільки, такі види виплат, як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, грошова винагорода, індексація заробітної плати, не передбачені ст. 33 Закону України "Про державну службу" як складові заробітної плати державного службовця.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, а відтак дії відповідача щодо відмови позивачу включити вказані суми до розрахунку розміру пенсії є протиправними.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції на момент призначення позивачу пенсії) передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

За змістом ч. 2 ст. 2 Закону України "Про оплату праці", в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналогічні положення містяться і в пп. 2.2.2 п. 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, де вказано, що до складу фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер незалежно від джерел фінансування, а відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2 Інструкції, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівникам (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Згідно з ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 № 5-1 "Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а-4753/09/2670" затверджена форма довідки про складові заробітної плати, якою передбачено, що інші виплати до яких відносяться матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексація, відпускні, компенсація за невикористану відпустку, лікарняні є складовими заробітної плати. При цьому чітко зазначено, що з усіх виплат, які вказані в цій довідці нараховуються і сплачуються страхові внески, а з 01.01.2011року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зі змісту наведених правових норм слідує, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки № 03-08/53 від 12.01.2017, виданої управлінням Державної казначейської служби України у Калинівському районі Вінницької області, до розрахунку пенсії позивачу не були взяті наступні виплати, які входили до складу її заробітної плати за період з травня 2009 року по квітень 2011 року з яких сплачувалися страхові внески, а саме: матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань - 11364,67 грн.; лікарняні - 2910,62 грн.; відпускні - 5377,70 грн.; індексація заробітної плати - 4553,30 грн.; компенсація за невикористану відпустку-9377,44 грн., всього разом 33583,73 грн.

За вказаних вище правових норм, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що пенсія позивачу повинна обчислюватися із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звернення, у тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вказаний висновок підтверджується, зокрема, постановами Верховного Суду України від 20.02.2012 по справі № 21-430а11 та від 04.03.2014 по справі № 21-3а14.

Відносно доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, які вказують на відсутність законодавчо встановленої можливості з 01.05.2016 проводити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За приписами п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213 (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зі змісту п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213 вбачається, що з 01 червня 2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціальних законів, в тому числі і відповідно до Закону України "Про державну службу". При цьому, п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213 стосується порядку призначення пенсій державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення та не регулює відносини щодо перерахунку вже призначеної пенсії у разі встановлення порушень з боку органів Пенсійного фонду при визначенні розміру такої пенсії.

Таким чином, судова колегія вважає необґрунтованим твердження апелянта щодо відсутності правових підстав з 01.05.2016 проводити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки такий перерахунок пенсії спрямований на відновлення порушених прав позивача та не стосується набуття права на пенсійне забезпечення, у зв'язку із чим не суперечить вимогам п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213.

З врахуванням вищевказаного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, який правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 28 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4