Справа № 2-а/2506/31/12
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а/2506/31/12 Головуючий у 1-й інстанції: Супрун О.П.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Грибан І.О. Собківа Я.М. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, Чернігівського міського центру зайнятості про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, Чернігівського міського центру зайнятості в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: - визнати бездіяльність Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України при призначенні йому пенсії протиправною; - зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України, на підставі уточненої довідки Чернігівського міського центру зайнятості № 06/4372 від 08.10.2014р. провести перерахунок розміру пенсії позивача з дня її призначення, тобто з 03.08.2011р., зберігши всі компенсаційні виплати.

Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові замінено на належного відповідача - Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2017 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, Чернігівського міського центру зайнятості про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про перерахунок пенсії позивача з 01.10.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2017 року про закриття провадження у справі в частині вимог про перерахунок пенсії за період з 01 жовтня 2016 року скасовано, справу в цій частині вимог направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_5, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з 01.10.2016р. з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги та індексації.

Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести перерахунок пенсії ОСОБА_5, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», у редакції, що визначала розмір його пенсії у відсотках на момент призначення пенсії (80%), з 01.10.2016р., з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 2 368 грн. 00 коп., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 5 882 грн. 03 коп., індексації в сумі 5 431 грн. 79 коп., з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Від позивача на адресу суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, зокрема, просив розглядати справу без його участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Крім того, в прохальній частині апеляційної скарги апелянт, також, просив проводити розгляд справи без участі в судовому засіданні його представника.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Чернігові та отримує з 08.06.2011р. пенсію по інвалідності (2 група) внаслідок загального захворювання, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а з 03.08.2011р., відповідно до поданої заяви його переведено на пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 80% заробітної плати.

02.08.2011р. Чернігівським міським центром зайнятості було видано позивачу довідку № 06/3383 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу».

При цьому, до графи «Інші виплати» вказаної довідки Чернігівським міським центром зайнятості не було включено одноразові премії, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку й виплати по листкам непрацездатності за 2011 рік, що призвело до зменшення розміру отримуваної позивачем пенсії.

Чернігівський міський центр зайнятості видав позивачу довідку за № 06/4372, в яку включені такі виплати як матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 2 368,00 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 5 882,03 грн., індексація у розмірі 5 431,79 грн., лише 08.10.2014р.

З довідкою № 06/4372 від 08.10.2014р., в яку включені матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексація, позивач звернувся до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України лише 28.09.2016р., проте у перерахунку його пенсії було відмовлено, оскільки, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIIІ з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, відмову необґрунтованою, а свої законні права порушеними, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закон України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Таким чином, призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

З наведених положень вбачається, що матеріальна допомога, індексація заробітної плати та премії входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Разом з тим, стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 06 листопада 2013 року, від 03 червня 2014 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14).

Зокрема, у постанові від 03 червня 2014 року (справа № 21-134а14), Верховний Суд України звернув увагу, що перевага у таких випадках має надаватись не положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного суду України.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції, аналізуючи положення статті 37 Закону України «Про державну службу», статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», дійшла висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції на час призначення пенсії), з урахуванням всіх виплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням індексації пенсії для непрацюючих пенсіонерів, згідно довідки Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 16 вересня 2016 року № 07-22/8876.

Однак, відповідачем було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIIІ з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, відповідно до Закону України «Про державну службу». Зазначена відмова відповідача оформлена протоколом відмови в проведенні перерахунку пенсії від 07.10.2016р. № 814542.

Вказані доводи апелянта про необхідність застосування до спірних правовідносин п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким передбачено, що в разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії та в разі зміни посадових окладів, а не у випадку, коли здійснюється перерахунок у зв'язку з неправильним визначенням розміру пенсії при первинному її призначенні.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача є протиправними та перерахунок пенсії, на підставі ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» підлягає проведенню з 01 жовтня 2016 року, оскільки позивач звернувся до пенсійного органу з відповідною заявою та довідкою про складові заробітної плати лише 28 вересня 2016 року.

Разом з тим, як вбачається з резолютивної частини рішення, суд першої інстанції зобов'язав відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_5, призначеної, відповідно до Закону України «Про державну службу» з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації, визначивши конкретні їх суми.

Однак, висновки суду першої інстанції в частині визначення конкретних сум, колегія суддів вважає помилковими, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту положень статей 21, 105, 162 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, адміністративний суд повинен визнавати дії суб'єктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про визначення конкретних сум, а відтак, висновок суду першої інстанції про визначення конкретної суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації, є помилковим.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести перерахунок пенсії ОСОБА_5, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», у редакції, що визначала розмір його пенсії у відсотках на момент призначення пенсії (80%), з 01.10.2016р., з урахуванням всіх виплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням індексації пенсії для непрацюючих пенсіонерів, згідно довідки Чернігівського міського центру зайнятості від 08 жовтня 2014 року № 06/4372.

Водночас, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь держави судового збору в розмірі 29,55 грн., виходячи з наступного.

Згідно пункту 18 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом від 06.12.2016р. № 1774-VIII), Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Редакція наведеної норми Закону діє з 01.01.2017 року.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, вказана норма встановлює дію адміністративного процесуального закону в часі. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи, що на час вирішення справи пенсійні органи були звільнені від сплати судового збору, суд першої інстанції необґрунтовано стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 29,55 грн., а відтак, постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та наявність правових підстав для їх задоволення, проте вважає помилковим висновок суду в частині визначення конкретних сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації, а також, в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь держави судового збору в розмірі 29,55 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції в частині безпідставності стягнення з відповідача судового збору в розмірі 29,55 грн.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції частково порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи в частині, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову ОСОБА_5

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_5, призначеної, відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.10.2016р. з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги та індексації.

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести перерахунок пенсії ОСОБА_5, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», у редакції, що визначала розмір його пенсії у відсотках на момент призначення пенсії (80%), з 01.10.2016р., з урахуванням всіх виплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням індексації пенсії для непрацюючих пенсіонерів, згідно довідки Чернігівського міського центру зайнятості від 08 жовтня 2014 року № 06/4372.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Грибан І.О. Собків Я.М.

Повний текст постанови виготовлено 01.06.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Грибан І.О.

Собків Я.М.