Справа № 226/73/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Петунін І.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року справа №226/73/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 07 квітня 2017 року по адміністративній справі № 226/73/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними, зобовязання призначення та виплати допомоги при народженні дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) у січні 2017 року звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області (далі відповідач, управління), в якому просила визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, 04 січня 2016 року та зобовязати відповідача призначити та здійснити виплату позивачу допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, 04 січня 2016 року за її заявою від 12 липня 2016 року (а.с.2-4).

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 07 квітня 2017 року позовні вимоги задоволені, визнано протиправними дії щодо відмови Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області у призначенні і виплаті ОСОБА_2 допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області від 01 серпня 2016 року про відмову ОСОБА_2 в призначенні допомоги при народженні дитини - визнано неправомірним і скасовано. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області призначити та здійснити виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за її заявою від 12 липня 2016 року (а.с.58-61).

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заявник апеляційної скарги, посилаючись на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII) та Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», зазначає, що Комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі відсутності особи за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати, що і стало підставою для відмови позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини. В апеляційній скарзі відповідач зауважив про розгляд справи за відсутності представника управління, дане клопотання задоволено судом.

Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 33-38 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2 з 11 вересня 1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. Подружжя є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5, 6).

Позивач та її донька взяті на облік як особи, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, у звязку з чим відповідачем видані відповідні довідки від 12 липня 2016 року № НОМЕР_1, №, з яких вбачається, що зареєстроване місце проживання позивача та її дитини м.Донецьк, вул. Олімпієва, 127/4, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.7,8).

Позивач 12 липня 2016 року звернулась до відповідача із заявою про призначення їй допомоги при народження другої дитини.

Рішення відповідача від 01 серпня 2016 року позивачу відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини відповідно до п.13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 08 червня 2016 року № 365 та рішення комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженої рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 26 жовтня 27 липня 2016 року № 4, у звязку з тим, що заявник не мешкає за місцем фактичного проживання (а.с.54).

Відсутність позивача за адресою, зазначеною у довідці, а саме: м. Мирноград, вул. Гоголя, 127/4, встановлена актом обстеження матеріально-побутових умов сімї від 21 липня 2016 року (а.с.43).

На підставі вказаного акту комісія з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яка затверджена рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 27 липня 2016 року № 4, прийняла рішення, викладене у протоколі засідання, про відмову позивачу у призначенні соціальної виплати (а.с. 41-42, 43, 54).

З урахуванням даного висновку комісії відповідачем прийнято вищенаведене рішення про відмову позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини.

Спірним в межах цієї справи є питання правомірності не призначення відповідачем позивачу соціальної допомоги при народженні дитини.

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII) відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини (пункт 2 частина 1 статті 3 Закону № 2811-XII).

Згідно статті 10 Закону № 2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Статтею 11 Закону № 2811-XII встановлено, що допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, яка є громадянкою України та має зареєстроване місце проживання на території України, народивши 04 січня 2016 року доньку, протягом дванадцяти місяців з дня народження дитини звернулася до відповідача за місцем реєстрації як внутрішньо переміщена особа з заявою, затвердженою наказом Мінсоцполітики України 21 квітня 2015 року № 441, про призначення допомоги при народженні дитини (другої) та копією свідоцтва про народження дитини, видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області.

Таким чином, колегія суддів повністю погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач повною мірою виконала вимоги, встановлені Законом для ініціювання розгляду питання про призначення допомоги. Жодних повідомлень про невідповідність або неповноту поданого пакету документів відповідачем позивачеві не спрямовувалось.

Підставою для відмови в призначенні допомоги при народженні дитини стало відсутність позивача за адресою, зареєстрованою як фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи. Проте, ця обставина не позбавляє позивача та її дитину права на отримання допомоги.

Відповідно до частини 7 статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статі 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обовязки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що механізм призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, встановлений Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, не повинен звужувати права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 41, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 07 квітня 2017 року по справі № 226/73/17 - залишити без задоволення.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 07 квітня 2017 року по справі № 226/77/17 - залишити без змін.

Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_5