Справа № 340/31/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4731/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати з березня 2007 року по лютий 2012 року включно, одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію в розмірі 10 посадових окладів, компенсації за 120 днів не використаних відпусток, винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №212, нарахованої йому в листопаді 2007 року, скасування рішення суб'єкта владних повноважень від 19.12.2016 №45-03.Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон №3723-XII), в редакції чинній на день її призначення 24.02.2012, з урахуванням заробітної плати з березня 2007 року по лютий 2012 року включно, одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію в розмірі 10 посадових окладів, компенсації за 120 днів не використаних відпусток, винагороди згідно з постановою КМУ від 24.02.2003 №212, нарахованої йому в листопаді 2007 року, та з урахуванням складових заробітної плати (за останні 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) виходячи з розміру 80 % від складових заробітної плати з врахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016. Також просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у зв'язку з прийняттям постанови КМУ від 09.12.2015 №1013, якою підвищено розмір посадового окладу працюючого державного службовця по аналогічній посаді з 01.12.2015 та врахувати в повному обсязі надбавки за високі досягнення у праці, премії на момент призначення пенсії та прокоригувати ці виплати на рівень зростання посадового окладу. Перерахунок пенсії просить здійснити без зміни базового місяця та зобов'язати відповідача здійснювати виплату пенсії в майбутньому.

Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 адміністративний позов в частині вимог за період з 24.02.2012 по 25.07.2016 включно залишено без розгляду.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 адміністративний позов задоволено частково щодо визнання протиправними дії та скасування рішення відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням одноразового додаткового виду грошового забезпечення - грошової винагороди згідно з постановою КМУ від 24.02.2003 №212, нарахованої та виплаченої в листопаді 2007 року, з якої сплачено збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, зобов'язавши відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсії з урахуванням вказаної вище грошової винагороди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішення суду першої інстанції, його оскаржив позивач. Апеляційну скаргу мотивує аналогічними доводами, що й адміністративний позов, зазначаючи при цьому, що заперечення відповідача та відмова суду в перерахуванні йому пенсії з березня 2007 року по лютий 2011 року включно на підставі того, що він особисто вибрав спосіб розрахунку та призначення пенсії, який не пов'язаний із останніми місяцями роботи перед звільненням, а полягає у визначенні розміру пенсії виходячи із отримуваного грошового забезпечення протягом будь-яких 60 місяців моєї роботи є формальним, тому що йому не було повідомлено про його право враховувати в розрахунок пенсії за останній неповний місяць його роботи. Вважає, що відповідачем право на отримання ним пенсії в розмірах відповідно до Закону № 3723-ХІІ порушено на дату призначення пенсії і таким чином перерахунок повинен бути зроблений відповідачем з дати звернення у розмірі 80% від суми заробітку, оскільки вищевказані суми не були враховані з вини управління, а тому мають бути перераховані та виплачені без обмеження будь-яким строком - з дати призначення пенсії. Щодо відмови в перерахунку його пенсії з 01.12.2015 у зв'язку з підвищенням посадового окладу працюючого державного службовця за відповідною посадою на 25% на підставі постанови КМУ «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 №1013 вважає, що статтями 22, 64, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина є такими, що не підлягають звуженню та обмеженню, а тому його право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 3723-ХІІ в редакції, що діяла на момент його виходу на пенсію. Вважає, що відповідач неправильно трактує закон про його дію в часі. У нього, як пенсіонера, правовідносини щодо пенсійного забезпечення з державою виникли з лютого 2012 року, тобто до прийняття законодавчих актів, на які посилається відповідач у своєму рішенні як на підставу відмови у здійсненні перерахунку пенсії, стосуються призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій. Просить скасувати оскаржувану постанову, позовні вимоги задовольнити.

Крім того, не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, вважаючи, що судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права з огляду на те, що суд безпідставно встановив право позивача на перерахунок пенсії з урахуванням до заробітної плати за листопад 2007 року грошової винагороди, виплаченої згідно постанови КМУ №212, оскільки така виплата є одноразовою та не належать до виплат, які враховуються для обчислення пенсії державного службовця. Тому просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Косівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та відповідно до розпорядження від 14.03.2012 №371 йому призначено пенсію по інвалідності з 24.02.2012 у розмірі 80% від суми заробітної плати на підставі довідки №58 про заробітну плату за період з 01.02.2007 по 31.01.2012.

Згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 до сум заробітної плати для обчислення пенсії з 16.06.2015 включено матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат, з яких сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

09.12.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії з врахуванням до його пенсії заробітної плати з березня 2007 року по лютий 2012 року включно, одноразової грошової допомоги у разі виходу на пенсію в розмірі 10 посадових окладів, компенсації за 120 днів не використаних відпусток, винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №212, нарахованої йому в листопаді 2007 року та з урахуванням складових заробітної плати (за останні 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) виходячи з розміру 80 % від складових заробітної плати, з врахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, якою підвищено розмір посадового окладу працюючого державного службовця на аналогічній посаді з 01.12.2015 та врахувати в повному обсязі надбавки за високі досягнення у праці, премії на момент призначення пенсії, прокоригувавши ці виплати на рівень зростання посадового окладу.

Листом Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 19.12.2016 №45/03 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку його пенсії на підставі заяви від 09.12.2016 з тих підстав, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 внесено зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, а саме виключено п.4, яким було передбачено проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. Щодо неврахування грошової винагороди виплаченої в листопаді 2007 року, то вона має разовий характер і з довідки невідомо чи проводилися відрахування страхових внесків. Заробітну плату в січні-лютому 2012 року не враховано, так як на день виходу на пенсію як державного службовця 24.02.2012 не була ним отримана. Також зазначено, що з приводу призначення та перерахунку пенсії позивачу, вони звернулися до управління ПФ України в м. Івано-Франківськ для проведення зустрічної перевірки.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу була виплачена грошова винагорода згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №212 у листопаді 2007 року, з якої були фактично нараховані та сплачені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому дана виплата повинна бути включена відповідачем при нарахуванні 24.02.2012 його пенсійного забезпечення. З тих підстав визнав відмову відповідача щодо здійснення перерахунку раніше призначеного розміру пенсії позивачу протиправною та в цій частині скасував відмову з покладенням обов'язку на відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням цих виплат в межах шестимісячного строку, що передує зверненню позивача до суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент призначення спірної пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У ч. 1 ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України від 5.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків видається особам, які пропрацювали безперервно на посадах державних службовців в одному або кількох органах державної влади не менше ніж 10 років, згідно Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №212. Пунктом 4 даного порядку встановлено, що сума грошової винагороди включається до фонду оплати праці та відповідно до законодавства враховується під час визначення бази (об'єкта) для оподаткування, для нарахування страхових внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та збору до Пенсійного фонду.

Із довідки відповідача про нараховану та виплачену грошову винагороду встановлено, що відповідно до Постанови КМ України від 24.02.2003 №212 ОСОБА_1 за листопад 2007 року нарахована грошова винагорода у розмірі 9457,00 грн. Також відповідачем визнається той факт, що із виплаченої позивачу грошової винагороди у листопаді 2007 року, в межах визначених на той час чинним законодавством, здійснювалися відрахування страхових внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та збору до Пенсійного фонду.

Згідно з вимогами ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 26.01.2017. При тому жодних доказів поважності причин пропуску такого строку не навів і такі в матеріалах справи відсутні. Тому позовні вимоги можуть бути задоволені в межах шестимісячного строку.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно зобов'язав відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії із включенням до його пенсійного забезпечення виплати грошової винагороди згідно постанови КМУ від 24.02.2003 №212 у листопаді 2007 року, з якої були фактично нараховані та сплачені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в межах шестимісячного строку, що передує зверненню позивача до суду.

Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати за період з березня 2007 року по лютий 2012 року включно, отриманої в лютому одноразової грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів, компенсації за 120 днів не використаних відпусток, та з урахуванням складових заробітної плати (за останні 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) виходячи з розміру 80 % від складових заробітної плати з врахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016, суд першої інстанції правильно виходить з такого.

Постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» ( в редакції на час призначення позивачу пенсії) передбачала, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), які включаються в заробіток для обчислення пенсії визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією.

Судом встановлено, що розмір пенсії позивача на час її призначення визначався виходячи із представленої ним довідки від 23.02.2012 №58 про заробітну плату за період з 01.02.2007 по 31.01.2012, тобто за 60 місяців. Отже, позивач особисто вибрав спосіб розрахунку та призначення пенсії, який не пов'язаний із останніми місяцями роботи перед звільненням, а полягає у визначенні розміру пенсії виходячи із отримуваного грошового забезпечення протягом будь-яких 60 місяців його роботи.

Враховуючи, що на момент призначення пенсії позивач особисто вибрав період з 01.02.2007 по 31.01.2012, що становить 60 календарних місяців його роботи підряд, тому підстав для перерахунку його пенсії з врахуванням отримуваних ним доходів у інші періоди у відповідача немає.

Необхідно звернути увагу, що згідно Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 р. №1170, відрахування внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування з одноразової грошової допомоги у зв'язку із виходом на пенсію не здійснюється.

Безпідставними є вимоги позивача про покладення обов'язку на відповідача здійснювати перерахунок з урахуванням раніше прийнятих судових рішень з огляду на те, що за змістом статті 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України, а їх невиконання тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З тих підстав колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позовні вимоги в цій частині є безпідставними, а відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії законною.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 № 1013 (далі - Постановою № 1013) необхідно зазначити таке.

Згідно ст. 37-1 Закону №3723-XII в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З метою вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії Кабінет Міністрів України 31 травня 2000 року прийняв постанову № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії», згідно з пунктами 4 та 5 якої, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», за винятком працюючих, визначається на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсії провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

В подальшому вказані правові норми зазнали змін як щодо права особи на отримання пенсії, так і щодо її розміру у відсотках до заробітку та порядку її призначення та перерахунку.

Так, з 1 січня 2015 року стаття 37-1 Закону №3723-XII була чинною в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 змін, що вносились до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності 15 грудня 2015 року, у постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії» пункт 4 виключено, абзац перший пункту 5 викладено в такій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Тому, з 1 січня 2015 року в Законі України «Про державну службу», а з 15 грудня 2015 року в постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії» відсутні норми, які б регламентували умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям.

Крім того, з 1 травня 2016 року набрав чинності новий Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), яким встановлено інші правила щодо пенсійного забезпечення державних службовців.

Зокрема, згідно із статтею 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який не містить норм щодо перерахунку пенсій, аналогічних тим, що втратили чинність.

Також, з 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII (далі Закон № 213-VIII), пунктом п'ятим Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII

Оскільки Закон № 213-VIII чинний, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 3723-XII.

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, апеляційний суд зазначає, що правовідносини щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок.

Позивач вважає, що право на перерахунок пенсії виникло у зв'язку із підвищенням заробітної плати згідно з Постановою № 1013.

Враховуючи те, що на момент коли, як вважає позивач, виникло право на перерахунок пенсії, в законодавстві були відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для здійснення її перерахунку. Відтак, висновок суду першої інстанції про безпідставністю позовних вимог в цій частині є вірним.

Необхідно погодитись з висновком суду першої інстанції в тому, що відмова відповідача у здійсненні позивачу перерахунку пенсії обґрунтована відсутністю права на такий перерахунок, отже відповідач фактично не здійснював жодних дій щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі його звернення від 09.12.2016, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача щодо проведення розрахунку без зміни базового місяця також є безпідставними.

Також суд не може розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, не допустивши при цьому порушення норм процесуального та матеріального права. Доводи апелянтів висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 у справі № 340/31/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справ, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді І. М. Обрізко
Р. В. Кухтей