Справа № 824/39/17-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/39/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

25 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

секретар судового засідання: Черняк А.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 та Державної фіскальної служби України на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року позивач - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не надсиланні протягом 20-денного строку вмотивованого рішення за скаргою, а скаргу вважати задоволеною на користь платника податків.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги свого довірителя та заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги Державної фіскальної служби України та заперечив проти доводів апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, в той час як апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 (60542, Чернівецька обл., Герцаївський район, село Петрашівка, РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа - підприємець з 10.10.2003 та перебуває на обліку в органах державної податкової інспекції.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України Новоселицькою ОДПІ Головного управління ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої 06.09.2016 складено акт перевірки №652/13/НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 71 - 164).

На підставі висновків викладених в акті перевірки Новоселицькою ОДПІ Головного управління ДФС прийняті наступні рішення: рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.09.2016, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 20632,36 грн. (т.1, а.с. 22); податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 5981,26 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 4785,01 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1196,25 грн. (т. 1, а.с. 23); податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб на суму 123563,48 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 98850,79 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 24712,69 грн. (т. 1, а.с. 24); податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2016, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 510,00 грн. за платежем єдиний податок (т. 1, а.с. 25); податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2016, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 170,00 грн. за платежем єдиний податок (т. 1, а.с. 26); податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 144906,75 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 115925,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 28981,35 грн. (т. 1, а.с. 27); податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2016, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 510,00 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб (т. 1, а.с. 28); податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2016, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 510,00 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб (т.1, а.с. 29, 37); податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 2209000,00 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 1767200,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 441800,00 грн. (т. 1, а.с. 30); податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2016, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 5610,00 грн. за платежем податок на додану вартість (т. 1, а.с. 31); податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2016, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 1,00 грн. за порушення законодавства про патентування (т. 1, а.с. 32, 46).

Не погоджуючись із прийнятими рішенням, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Чернівецькій області (т. 1, а.с. 54 -57).

За результатами розгляду скарги, рішенням № 2215/10/24-13-10-01-08 від 30.11.2016 Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області скасовані податкові повідомлення-рішення Новоселицької ОДПІ від 20.09.2017 № та № та залишено без змін податкові повідомлення - рішення від 20.09.2016 №, №, №, №, №, №, № та № (т.1, а.с. 48 - 52).

Зазначене рішення, отримано позивачем 05.12.2016, що не заперечувалось сторонами у справі.

В подальшому, 15.12.2016 позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України, в якій просив скасувати податкові-повідомлення рішення від 20.09.2016, за винятком скасованих, а також просив скасувати рішення Головного правління ДФС у Чернівецькій області №2215/10/24-13-10-01-08 від 30.11.2016 в частині відмови в задоволенні скарги (т. 1, а.с. 11 - 14).

Дана скарга отримана відповідачем 19.12.2016, що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення.

За результатами розгляду скаргу позивача, 30.12.2016 Державна фіскальна служба України винесла рішення № 14539/Д/99-99-11-02-01-14 про залишення скарги без розгляду, у зв'язку з пропущенням строку на її подання. (а.с. 16 - 17).

Вважаючи, що відповідачем протиправно винесено рішення про залишення скарги без розгляду, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дотримався строків на звернення зі скаргою, оскільки 15.12.2016 подав її до поштового відділення, однак належним способом захисту порушеного права позивача, на думку суду першої інстанції, є вимога зобов'язати Державну фіскальну службу України розглянути по суті скаргу позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755- IV (далі - ПК України).

Згідно з п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 56.2 та п. 56.3 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Положеннями п. 56.6 ст. 56 ПК України визначено, що у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

За приписами п. 56.7 та п. 56.8 ст. 56 ПК України у разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення. Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20-ти календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Відповідно до п. 56.16 ст. 56 ПК України днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Згідно з абз. 2 п. 56.9 ст. 56 ПК України, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Відповідно до п. 56.7 ст. 56 ПК України у разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення. Згідно з п. 1 розділу 8 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами" від 21.10.2015 р. № 916, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 23.12.2015 за № 1617/28062 за результатами проведення процедури адміністративного оскарження контролюючим органом приймається рішення. Рішення оформляються на бланку контролюючого органу, який розглянув скаргу.

Як слідує з матеріалів справи, позивач 05.12.2016 отримав рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області про розгляд його скарги від 30.11.2016 №2215/10/24-13-10-01-08.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач направив скаргу на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення №385, яка прийнята відділенням поштового зв'язку Петрашівка 15.12.2016.

Крім того, зі змісту листа Чернівецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 25.01.2017 № 4.1-19-70 вбачається, що у відділенні поштового зв'язку Петрашівка у четвер немає обміну пошти, а тому рекомендований лист з повідомленням про вручення №385 відправлений до місця призначення на наступний день - 16.12.2016. Оскільки відділення поштового зв'язку Петрашівка неавтоматизоване, а тому інформація про прийняті відправлення створюється у Цеху оброблення пошти днем надходження. У зв'язку з цим у пошуковій системі відображено дату формування інформації про прийняте поштове відправлення (16.12.2016), а не дату приймання його до пересилання.

Вказана обставина також підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку с. Петрашівка ЧД УДППЗ "Укрпошта" від 15.12.2016 про пересилання рекомендованого листа з повідомленням про вручення №385 (т. 1, а.с. 15).

Тобто, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач направив скаргу до відповідача саме 15.12.2016 - в останній день на звернення зі скаргою до відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованих висновків, що позивач дотримався строків на звернення зі скаргою до Державної фіскальної служби України, у зв'язку із чим у відповідача були відсутні підстави для залишення даної скарги без розгляду.

Водночас, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Pine Valley Developments Ltd та інші проти Ірландії" (№ 12742/87, рішення від 29 листопада 1991 року) Європейський суд з прав людини наголошує на дотриманні принципу законних очікувань під час прийняття рішень суб'єктами владних повноважень, згідно з яким рішення органів державної влади не повинні йти всупереч очікуванням, на які покладаються громадяни у зв'язку з їх прийняттям. У випадку, коли законодавством передбачена певна процедура (порядок) прийняття рішень, розгляду питань і вчинення дій суб'єктом владних повноважень, то така процедура повинна будь що бути дотримана цим суб'єктом.

Тобто позивач, в даному випадку, мав обґрунтовані очікування того, що подана ним у встановлений Податковим кодексом України строк скарга буде розглянута по суті та за наслідками її розгляду буде прийнято та надіслано позивачу відповідне рішення, а у випадку не надіслання вмотивованого рішення протягом 20-денного строку така скарга буде вважатись задоволеною на користь платника податків.

За приписами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Однак, вказаний принцип законного очікування був порушений Державною фіскальною службою України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що Державною фіскальною службою України було допущено бездіяльність, яка полягає у не направленні позивачу вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги у встановлений Податковим кодексом України строк.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апеляційної скарги відповідача щодо правомірності свого рішення про залишення скарги позивача без розгляду, враховуючи що в матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів, які вказують на дотримання ОСОБА_4 строку для подання даної скарги. В свою чергу, зазначений факт не спростований Державною фіскальною службою України під час апеляційного перегляду справи.

Таким чином, з урахування встановлених у справі обставин, а також положень Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що з метою забезпечення ефективного поновлення порушеного права позивача позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі та вважати скаргу ОСОБА_4 від 15.12.2016 б/н та рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги повністю задоволеною.

Саме вказаний спосіб захисту порушеного права позивача відповідає повноваженням адміністративного суду при вирішенні справи, визначених ст. 162 КАС України, відповідно до якої суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення вірно встановлено фактичні обставини справи, однак допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо розгляду скарги ОСОБА_4.

Вважати скаргу ОСОБА_4 від 15.12.2016 б/н на податкові повідомлення-рішення Новоселицької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області від 20.09.2016 №, №, №, №, №, №, №, № та рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги №14539/Д/99-99-11-02-01-14 від 30.12.2016 повністю задоволеною.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_4 судові витрати у сумі 3360 (три тисячі триста шістдесят) грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 травня 2017 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.