Справа № 819/1313/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/317/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участі секретаря Мельничук Б.Б.

представника відповідача Брика В.Г.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року по справі № 819/1313/16 за позовом Суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання нечинним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання нечинним та скасування наказу начальника Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області № 1177 від 13.10.2016 про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржуваний наказ вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, відповідно до критерій які визначені п. 5 розділу IV Порядком формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків осіб, позивач відноситься до самозайнятих осіб з середнім ступенем ризику, а тому згідно із п. 77.2 ст. 77 ПК України планова документальна перевірка в нього повинна проводитись не частіше одного разу на 2 роки. Враховуючи те, що попередня документальна планова перевірка у ФОП ОСОБА_2 проводилась 28.12.2015 р. за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., а тому оскаржуваний наказ відповідачем винесено з порушенням п. 77.2 ст. 77 ПК України. Крім того, позивач зазначив, що даний наказ винесений також з порушенням пункту 3 розділу ІІ Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VIII, оскільки даним законом передбачено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з висновками, які не відповідають обставинам справи, що мають значення, з порушенням норм матеріального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Зокрема в апеляційні скарзі вказує на те, що попередня документальна планова перевірка у ФОП ОСОБА_2 проводилась 28.12.2015 р. за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., а тому оскаржуваний наказ відповідачем винесено з порушенням п. 77.2 ст. 77 ПК України, оскільки відповідно до критерій які визначені п. 5 розділу IV Порядком формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків осіб, позивач відноситься до самозайнятих осіб з середнім ступенем ризику, а тому згідно із п. 77.2 ст. 77 ПК України планова документальна перевірка в нього повинна проводитись не частіше одного разу на 2 роки. Також покликається на порушення відповідачем пункту 3 розділу ІІ Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VIII, оскільки відомостей про те, що Кабінет Міністрів України надавав дозвіл Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області на проведення вказаної перевірки ФОП ОСОБА_2 відповідачем не було надано, а також докази того, що наказ прийнятий згідно з рішення суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України відсутні. Крім того, будь - яких заяв позивач до Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області щодо проведення перевірки не подавав та згідно із копії податкової декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_2 за 2015 рік, сума загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності за 2015 рік становить 9168957 грн 66 коп., тобто менше 20 мільйонів.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області № 1177 від 13.10.2016 р., на підставі плану-графіку проведення документальних плановик виїзних перевірок суб'єктів господарювання на IV квартал 2016 року, призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., дотримання вимог правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. терміном 10-ть робочих днів з 28.10.2016 р. (а.с. 10)

Не погоджуючись із вказаним наказом позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що будь - які порушення зі сторони контролюючого органу щодо включення позивача до плану - графіка проведення планових документальних перевірок суб'єктів господарювання на IV квартал 2016 року - відсутні.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України) органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому ним Кодексом.

Згідно п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Отже, законодавцем визначено два шляхи (варіанти) повідомлення платника податку про проведення документальної планової перевірки, а саме: або шляхом вручення йому під розписку копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки; або шляхом надіслання йому копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Аналіз п. 77.4 ст. 77 ПК України дає підстави для висновку, право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається у випадку коли податковим органом у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем дотримано вимоги п. 77.4 ст. 77 ПК України, оскільки повідомлення від 13.10.2016 р. № 000783 про проведення вказаної перевірки та копію наказу про її проведення ФОП ОСОБА_2 отримано 20.10.2016 р. (а.с. 9, 39).

Щодо правомірності включення позивача до плану - графіка проведення планових документальних перевірок суб'єктів господарювання на 4 квартал 2016 року колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 77.1. ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані - графіку проведення планових документальних перевірок.

Пунктом 77.2. ст. 77 ПК України визначено, що до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 4 розділу ІV Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 02 червня 2015 року № 524 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 серпня 2016 року № 723), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 червня 2015 р. за № 751/27196 (далі - Порядок № 524) до плану-графіка в першу чергу включаються платники податків - самозайняті особи, які мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, обов'язкових платежів.

Разом з тим, листом Державної фіскальної служби України «Щодо перевірок осіб, які провадять незалежну професійну діяльність» № 8763/7/99-99-17-01-01-17 від 16.03.2015 р. надано роз'яснення, що формуванню плану-графіка проведення документальних перевірок передує здійснення ґрунтовного аналізу фінансово-господарської діяльності самозайнятої особи, опрацювання інформації щодо можливого використання схем ухилення від оподаткування, попереднє виявлення можливих розбіжностей в задекларованих показниках, з'ясування питання наявності у приватній власності платника активів, визначення адекватності рівня сплати податків тощо.

Результати такого аналізу та опис схеми роботи платника оформлюються у вигляді інформаційно-аналітичних довідок та погоджуються керівництвом управління доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у областях, м. Києві.

Контролюючим органом у відповідності до вимог Порядку № 524 сформовано Інформаційно-аналітичну довідку щодо господарської діяльності відповідача та наявності критеріїв для включення його до плану-графіка перевірок у 2016 році (копія додається). Із висновку зазначеної довідки встановлено, що позивач відноситься до суб'єктів господарювання із високим ступенем ризику аж за трьома критеріями, а саме:

загальна сума витрат, відображених у декларації про майновий стан і доходи, становить 75 або більше відсотків суми загального доходу, задекларованого у такій декларації ( по декларації позивача за 2015 р. - 98,9 %);

наявність розбіжностей між сумою чистого оподатковуваного доходу, відображеною в декларації про майновий стан і доходи, та сумою доходу, зазначеною у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, на 5 та більше відсотків ( за 2015 р. - 100%);

нарахування та виплата доходів за ознаками, визначеними Довідником ознак доходів. 101 (заробітна плата, нарахована (виплачена)) та/або 102 (виплати відповідно до умов цивільно-правового договору) без утримання, перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та/або єдиного внеску. (а.с. 40-42)

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що будь - які порушення зі сторони податкового органу в частині включення позивача до плану - графіка проведення планових документальних перевірок суб'єктів господарювання на IV квартал 2016 року - відсутні.

Що стосується обмежень, встановлених пункту 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у проведенні контролюючими органами перевірок платників податків колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Невиконання вимог Конституції України, ПК України та законів України що стосуються питань оподаткування суб'єктів господарської діяльності при проведенні документальної планової виїзної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною га відсутності правових наслідків такої.

Матеріалами справи підтверджується, що 13.10.2016 р. начальником Тернопільської ОДНІ прийнято наказ № 1177 «Про проведення планової перевірки» відносно позивача із питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб і єдиного соціального внеску.

В той же час пунктом 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VIII (далі - Закон № 71-VIII) визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які. здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених п. 27 підр. 10 розд. XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Тобто, обмеження стосовно проведення перевірок (в частині їх проведення виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України) стосуються підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Підприємства, установи та організації, фізичні особи-підприємці, у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження.

Слід погодитись з правовою позицією суду першої інстанції, що наведений пункт не є зміною або доповненням до ПК України, це положення створює цілком самостійну норму, яка поширюється на всі без винятків контролюючі органи. Винятки встановлено лише по відношенню до рівня доходу підприємств, установ та організацій. Тобто, без дозволу Кабінету Міністрів України можна перевірити лише ті субєкти господарювання, у яких дохід за рік, що передував перевірці, перевищив 20 мільйонів гривень або ті які ввозять на митну територію України та/або реалізують підакцизні товари, а також перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Як видно з оскаржуваного наказу, такий винесено на підставі плану-графіку проведення документальних плановик виїзних перевірок суб'єктів господарювання на VI квартал 2016 року, яким призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., дотримання вимог правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що положення пункту 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VIII не поширюється на перевірки з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення податкового законодавства України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що оскаржуваний наказ відповідача прийнятий правомірно, з дотриманням норм чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року по справі № 819/1313/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Р. М. Гулид
В. З. Улицький

Повний текст ухвали складено 01 червня 2017 року