Справа № 748/888/17
Суддя: Майборода С. М.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/748/28/17
Єдиний унікальний № 748/888/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року місто Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Майбороди С.М.,

при секретарі Оніщенко Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії в зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям (постанова КМУ від 09.12.2015 року № 1013) відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у редакції, чинній на дату призначення пенсії, у розмірі 90% від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01 грудня 2015 року на підставі довідки Андріївської сільської ради Чернігівського району та області з урахуванням раніше проведених виплат. Свої вимоги мотивувала тим, що пенсія їй призначена за діючим на той час законодавством, що передбачало перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати, а нова редакція діючих нормативних актів, на які посилається відповідач, суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг її прав, оскільки пенсія була призначена до набрання ними чинності.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

У запереченнях проти позову відповідач зазначив, що чинне законодавство України не передбачає можливість перерахунку розміру пенсії позивача, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку відповідача з 04 квітня 2011 року і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в розмірі 90% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

13.12.2016 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок розміру її пенсії, в зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям. До заяви додано довідку про заробітну плату № 552 від 12.12.2016 року, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, в якій зазначено посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, премія (а.с. 13).

Однак, Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України відмовило позивачу в такому перерахунку листом 21 грудня 2016 року № 24283/07. Відмова мотивована посиланням на приписи пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, відповідно до якого з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», а також на зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 до постанови Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», відповідно до яких виключено положення, які регулювали перерахунок пенсії пенсіонерам, яким її призначено за Законами України «Про державну службу». Тобто, відповідач стверджує, що відповідно до чинного законодавства з 01 червня 2015 року пенсії згідно вказаного Закону не призначаються, а раніше призначені - не перераховуються, і що на момент звернення позивача за перерахунком пенсії порядок такого перерахунку законодавчо не визначений (а.с. 8-9).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною на момент призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року -страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 37-1 Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною станом на момент призначення позивачу пенсії, передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» у попередній редакції було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим-п'ятим пункту 1 та підпунктом 2 цієї постанови.

На підставі Постанови № 1013 зазначений пункт Постанови № 865 було виключено.

Згідно зі ст. 37-1 Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у редакції, чинній з 01.01.2015 р. до 01.05.2016 р., умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Дана стаття Закону № 3723-ХІІ втратила чинність.

Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким у свою чергу, не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшення грошового забезпечення працюючих осіб.

З наведеного вище вбачається, що законодавством, чинним станом до 01.01.2015 р., а саме статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у відповідній редакції, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

В наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось і не регламентує ані права особи на перерахунок її пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Пенсія позивачу призначена у 2011 році на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, а її перерахунок позивач просить здійснити в грудні 2016 року за ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, яка до 01.01.2015 р. дійсно передбачала можливість перерахунку пенсії державного службовця в разі підвищення розміру заробітної плати особи, працюючої на аналогічній посаді, і пунктом 4 Постанови № 865 визначались умови такого перерахунку.

Разом з тим, на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшла на пенсію, та на момент її звернення до відповідача із заявою від 13 грудня 2016 р. щодо перерахунку її пенсії з цих підстав, законодавство змінилось, стаття 37-1 Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ взагалі втратила чинність, а Постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» було викладено в іншій редакції, яка не закріплює права особи на перерахунок пенсії з цих підстав, і жодним іншим нормативно-правовим актом також не визначено, ані таке право особи, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати та умов його здійснення.

Суд вважає, що у відповідача на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок її пенсії на підставі довідки від 12.12.2016 р. № 552 про заробітну плату не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, а у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати, а відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яка ним отримувалась до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

При вирішенні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні від 9 жовтня 1979 року по справі «Ейрі проти Ірландії», де суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР). У рішенні від 02 березня 1999 року N 2-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для перерахунку пенсії позивача згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» і постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 р. № 865 (в чинних редакціях на момент призначення позивачу пенсії), у зв'язку зі збільшенням заробітної плати, - відсутні, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 8, ст. 19, ч. 3 ст. 22, ч. 1 ст. 58 Конституції України, Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», ст.ст. 2, 6, 8-12, 14, 17, 18, 70, 71, 104-106, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів у порядку, встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя С.М.Майборода