Справа № 816/2906/14-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2017 р. м. Київ К/800/41275/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Іваненко Я.Л.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про стягнення одноразової грошової допомоги,

за касаційною скаргою управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 5 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2015 року,

встановив:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - УМВС України в Полтавській області) про визнання неправомірною бездіяльність УМВС України в Полтавській області щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у разі інвалідності 2 групи, зобов'язання УМВС України в Полтавській області виплатити одноразову грошову допомогу в сумі 176115,84 грн.

Зазначав, що факт отримання ним пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не впливає на його право отримати одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про міліцію».

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 5 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2015 року, позов задоволено повністю. Визнано неправомірною бездіяльність УМВС України в Полтавській області та зобов'язано УМВС України в Полтавській області провести виплату одноразової грошової допомоги на користь ОСОБА_4 в сумі 170294,64 грн.

У касаційній скарзі УМВС України в Полтавській області, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. Скаргу мотивує тим, що дія статті 23 Закону України «Про міліцію», якою передбачено виплату одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника міліції, поширюється на осіб, залучених до заходів щодо охорони громадського порядку і боротьби зі злочинністю, а також на пенсіонерів міліції, тобто на осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач не є пенсіонером міліції, тому станом на червень 2014 року права на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» не має.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 23 вересня 1974 року по 1 вересня 1996 року проходив службу в УМВС України в Полтавській області, звільнений у відставку за підпунктом «б» пункту 64 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з довідкою УВС Полтавської області управління пожежної охорони від 28 вересня 1996 року позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року в м. Чорнобиль та отримав дозу опромінення 20,1 БЕР.

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 16 квітня 1996 року №52-с військово-лікарської комісії МВС України встановлено, що хвороба позивача пов'язана з виконанням службових обов'язків, втрата працездатності встановлена у розмірі 60% у зв'язку з захворюванням, яке пов'язано з обов'язками служби в МВС по ліквідації аварії на ЧАЕС, згідно з випискою з акту МСЕК від 28 серпня 1996 року.

У 2001 році згідно з довідкою серії МСЕ №0310592 ОСОБА_4 встановлено ІІІ групу інвалідності, а при повторному огляді 10 квітня 2013 року йому встановлено ІІ групу інвалідності.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від 30 травня 1997 року позивачу встановлено статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та учасника ЛНА на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки УПСЗН Комсомольської міської ради Полтавської області ОСОБА_4 перебуває на обліку в Комсомольському управлінні праці та соціального захисту населення і отримує допомогу як ліквідатор 1 категорії ЧАЕС, при переході з ІІІ групи інвалідності на ІІ групу компенсацію не отримував.

20 червня 2014 року позивач звернувся до УМВС України в Полтавській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, до якої долучив перелічені вище документи.

Згідно з листом управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УМВС України в Полтавській області від 24 червня 2014 року ОСОБА_4 повернуто подані ним документи та роз'яснено з посиланням на лист МВС України від 20 квітня 2012 року №15/5-1763, що оскільки позивач не отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тобто не є пенсіонером міліції, він не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вважав, що позивачем надано всі необхідні документи для виплати одноразової грошової допомоги, тому відповідач був зобов'язаний прийняти рішення щодо її призначення та виплати. Розраховуючи суму належної позивачу до виплати суми грошової допомоги в розмірі 17029464 грн, суди виходили з грошового забезпечення за останньою посадою позивача, довідки про заробіток для обчислення пенсії від 20 січня 2004 року №373, факту втрати працездатності 80% та отриманої ІІ групи інвалідності (3669,08 грн (заробіток для обчислення пенсії) х 48 місяців) - 5821,20 грн (страхова сума, виплачена позивачу ВАТ НАСК «Оранта»).

Однак повністю з таким висновком колегія суддів не може погодитися, з огляду на наступне.

Відповідно до частин шостої та десятої статті 23 Закону України «Про міліцію» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Положення частин третьої - дев'ятої цієї статті поширюються на осіб, залучених до заходів щодо охорони громадського порядку і боротьби із злочинністю, а також на пенсіонерів міліції.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 12 травня 2007 року №707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2009 року №386, від 19 вересня 2012 року №868, від 22 квітня 2013 року №297; далі - Порядок №707).

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 Порядку №707 одноразова грошова допомога виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, інвалідам ІІ групи - у розмірі чотирирічного грошового забезпечення.

Пунктом 2 Порядку №707 встановлено, що виконанням службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, є участь у ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій.

Зазначені норми не містять застережень про те, що право на виплату одноразової грошової допомоги мають лише особи, які отримують пенсію, призначену їм відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Та обставина, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не може обмежувати його право, як колишнього працівника органів МВС України, на отримання грошової компенсації за шкоду, отриману під час проходження служби.

Враховуючи, що позивач проходив службу в органах МВС України понад 22 роки, а захворювання, яке спричинило інвалідність, виникло в період проходження служби під час виконання службових обов'язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суди правильно виходили з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію».

Водночас, за приписами пунктів 5-7 Порядку № 707 для виплати грошової допомоги працівник міліції подає органу внутрішніх справ за місцем проходження служби заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги та необхідні документи. Орган внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, подає МВС у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті). МВС у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції для проведення виплати.

Отже, рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги працівнику міліції приймає МВС України, а не орган внутрішніх справ, у якому цей працівник проходив службу.

Разом з тим, зобов'язавши УМВС України в Полтавській області виплатити ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу в сумі 170294,64 грн, суди не врахували наведені положення Порядку №707 щодо процедури виплати вказаної допомоги, і не перевірили її дотримання відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (частина друга статті 227 КАС України).

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, повно і всебічно встановлених обставинах справи, їх належній правовій оцінці, вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, так як порушення допущені обома судовими інстанціями.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Касаційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 5 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2015 року, справу направити на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Іваненко Я.Л. Мойсюк М.І.