Справа № 814/1698/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

29 травня 2017 року Справа № 814/1698/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Юженергобуд", Промислова зона а/с 62,Южноукраїнськ,Миколаївська область,55000

доЮжноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Енергобудівників,5,Южноукраїнськ,Миколаївська область,55000

провизнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.08.2016р. № , від 04.08.2016р. № ,
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Юженергобуд» (далі-позивач, ПАТ «Юженергобуд») звернулось до суду з позовом до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі-відповідач, Южноукраїнська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.08.2016 р. №, від 4.08.2016 р. №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкової про порушення позивачем норм Податкового кодексу України є безпідставними, оскільки взаємовідносини з контрагентами у перевіряємий період повністю підтверджені первинними документами. Відтак, прийняті податкові повідомлення-рішення на підставі таких висновків є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими з підстав викладених в письмових запереченнях.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження (ч. 6 ст. 128 КАС України).

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У період з 30.06.2016 р. по 12.07.2016 р. податковою проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Юженергобуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за періоди серпень-жовтень 2013 року, квітень 2014 р., червень 2014, серпень-рудень 2015 року, квітень 2016 року по взаємовідносинам з контрагентам-постачальниками ТОВ «Висотпромспецсвіс» за період серпень-жовтень 2013 року, ТОВ «Техностиль 2000» за квітень 2014 р., ТОВ «БК Вест Груп» за червень 2014 року, ТОВ «Науково-виробнича фірма «Екостар Мк ЛТД» за жовтень 2015 року, ТОВ «ВТП Харелектробуд» за вересень 2015 року, ТОВ «Моноліт Констракшн» з період жовтень - листопад 2015 року, ТОВ «Кріс-Трейд» а серпень 2015 рок, ТОВ «Укр-Імпорт-Сервіс» за листопад 2015 року, ТОВ «Парт Люкс» за вересень 2015 року ТОВ «Оптметхім-2015» за грудень 2015 року ТОВ «Ред Алерт» за грудень 2015 року, ТОВ «ПСВ-Енергопроммотаж» за грудень 2015 року, ТОВ «Скломаркет» за грудень 2015 року, ТОВ «Сітіпрайс» за квітень 2016 року та контрагентами покупцями, за результатами якої складено акт перевірки №9/14-09-14-01/04630809 від 19.07.2016 року (далі - акт).

Згідно висновків акту, податковою встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість за період квітень 2014 р., червень 2014 р., серпень -грудень 2015 року, квітень 2016 р. у сумі 10342961 грн.; п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду за врахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду на загальну суму 1063482 грн.

На підставі вищезазначених висновків податковою винесено податкові повідомлення - рішення:

- № від 03.08.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість у сумі 15514441, 50 грн., зв основним платежем - 10342961,00 та за штрафними санкціями 5171480,50 грн.;

- №, з яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 1063482.

Висновки про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтуються на висновках податкової про нереальність господарських операцій за договорами, за умовами яких позивачу були поставлені товари та виконані послуги та не відповідність первинних документів по даним господарським операціям, що і було підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

Так, відповідач у своїх письмових запереченнях зазначив, що господарські операції між позивачем та його контрагентами у перевіряємий період мають ознаки нереальності.

Суд надаючи правову оцінку обставинам та відносинам, що виникли між сторонами, виходить з наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Також, статтею 1 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції та за наявності всіх реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною і обов'язковою ознакою господарської операції є реальна зміна майнового стану платника податків, що також відповідає і кореспондує з нормами ПК.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно пунктом 198.3 статті 198 ПК, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

З наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування.

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність з негативними наслідками саме щодо цієї особи.

Зазначена обставина не є підставною для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній мав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.п. "а" п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, що не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно вимог пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України).

В ході розгляду справи судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що у періоді, що перевірявся, між позивачем та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Екостар МК ЛТД»» укладено договір поставки №16 від 28.09.2015 року, за умовами якого контрагентом позивача поставлено товари (розчинник 4 тонни, ґрунтовка Рохісоїог Ріиз у кількості 2697 кг., Фарба 8іка Мопо Тор 723И у кількості 11120 кг., Фарба 8ікаСогЕ05 4185 кг), а позивачем сплачено на рахунки постачальника 3795804,08 гри (т. 2 арк. с. 226-235).

Виконання умов договору підтверджуються приймальним актом, видатковою та податковою накладними, рахунком-фактурою, банківськими виписками (т. 2 арк. с. 228-235, т. 3 арк. с. 207-212). Також, на підтвердження подальшої реалізації даних товарів позивачем надано договір №01/052015 від 19.08.2015 р. з ДП Енергоатом на виконання робіт, додаткову угоду від 23.11.2015 р. №1, довідки про вартість виконаних робіт та акт приймання виконаних робіт. Т. 3 арк. с. 217-250, т. 4 арк .с .1-7).

Між позивачем та ТОВ ВТП «Харелелектробуд» укладно договір поставки №16 від 10.08.2015 року, за яким контрагентом поставлено позивачу товар (сектор-ущільнення з фенол-вуглепластику зг. кресл. 2288085 у кількості 12 шт., сектор-ущільнення з фенол-вуглепластику зг. кресл. 2288086 у кількості 4 шт., сектор- ущільнення з фенол-вуглепластику зг. кресл. 2288087 у кількості 12 шт., сектор-ущільнення з фенол-вуглепластику зг. кресл. 2288088 у кількості 4 шт., сектор-ущільнення з фенол- вуглепластику зг. кресл. 2288078 у кількості 1 шт.), а ПАТ «Юженергобуд» перераховано постачальнику 5 291 107,49 грн. (т. 2 арк .с. 124-125).

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано приймальний акт, видаткову та податкову накладні, рахунок фактура, товарно-транспортну накладну та виписку з банку (арк .с. т. 2 арк. с. 126-132).

У перевіряємий період між позивачем та ТОВ «Кріс-Трейд» укладено договір поставки від 27.06.2015 р. №06/4, за яким контрагентом-постачальником позивачу поставлено товар (вогнезахисне покриття «Неоспрей, вогнезахисний матеріал Фенікс СТВ, ґрунтовка фенікс контакт), а позивачем було оплачена 9 143 580 грн.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано приймальні акти, податкові та видаткові накладні, рахунки фактури, банківські виписки, товарно-транспортні накладні (т. 3 арк. с. 122-142). Крім того, на підтвердження подальшої реалізації цього товару позивачем надано договір, укладений між ним та ДП НАЕК Енергоатом на виконання робіт, довідка про вартість виконаних робіт акт приймання виконаних робіт.

Позивачем з ТОВ «Парт Люкс» укладено договір поставки №2015/8/1 від 04.08.2015 року, за яким позивачу поставлено товар (сигналізатору тиску універсальний, модуль газового пожежогасіння МТПТ-65-100-50-ПК- 01-А, балон випробувальний переносний БИП 01Ф, запобіжник АВВ 8Н201С6А, патрубок, пристрій для отпресовки та продувки, опора стінова, опора нижня ВСтЗ сп.5 ГОСТ14637-89, опора накладна 20 ГОСТ 1050-88, візок транспортний, пристрій приймальний контрольний пожежний для управління газовим пожежогасінням у кількості відповідно до умов поставки, т. 2 арк. с. 149-150).

Підтвердженням виконання умов вищезазначеного договору є надані позивачем податкові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні прибутковий ордер, банківські виписки (т. 2 арк. с. 151-168).

Між позивачем та ТОВ «Укр-імпорт-сервіс» укладено договір поставки, за яким контрагентом поставлено позивачу товар (кільце опорне, кільце опорне з двох частин, планка опорна, планка опорна верхня, планка опорна нижня, притисна планка торцьового ущільнення, сектор ущільнення).

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткову та податкову накладні, приймальний акт оприбуткування, товарно-транспортну накладну (т. 4 арк. с. 25-42).

Позивачем було укладено договір поставки №з ТОВ «Сітіпрайс» №29-0316 від 29.03.2016 року, за умовами якого позивачу поставлено товар (т. 3арк. с. 56-57).

На підтвердження реальності даної господарської операції позивачем надано видаткову накладну, податкову накладну, приймальний акт та банківській виписки (т. 3 арк. с. 37-55).

Між позивачем та ТОВ «Оптметхім2015» укладено договір №1/11 від 02.11.2015 року, за яким позивачу поставлено товар (т. 2 ар.к .с 61-62).

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору позивачу надано податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортна накладна приймальні акти, рахунок (т. 2 арк. с. 108-115).

Позивачем було укладено договір поставки №021115 від 20.11.2015 з ТОВ «Ред алерт», за умовами якого позивачу поставлено товар (арк. с. 56-57). На підтвердження реальності даної господарської операції позивачем надано видаткову накладну, податкову накладну, приймальний акт, рахунок фактуру та банківській виписки (т. 2 арк. с. 236-248).

Між позивачем та ТОВ «Скломаркет» укладено договір поставки, за яким контрагентом поставлено позивачу кондиціонер з холодильною установкою та дренажний насос.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткову накладну, податкові накладні, товарно-транспортну накладну, рахунок фактуру (т. 4 арк. с. 73-80).

Між позивачем та ТОВ «Техностиль 2000» укладено договір поставки, за яким контрагентом поставлено позивачу товар (холодильна камера с/температур.У=4-5мЗ, шафа холодильна (0+8), 220В, стіл холодильний 220В, шафа холодильна с/темпер.(0+5) 220В).

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткову накладну, податкові накладні, товарно-транспортну накладну, рахунок фактуру (т. 4 арк. с. 58-64).

Позивачем було укладено договір про послуг з ТОВ «НСВ-Енергопроммонтаж» 1104 від 25.11.2015 року, за умовами якого ТОВ «НСВ-Енергопроммонтаж» виконано роботи з капітального ремонту валу (т. 2 арк. с. 65).

На підтвердження реальності даної господарської операції позивачем надано податкові накладні, акти виконаних робіт, картку рахунок (т. 2 арк. с.118-122).

Між позивачем та ТОВ «Моноліт контрстракшн» укладено договір субпідряду, за яким виконано будівельно-монтажні роботи на об'єктах Ташлицької ГАЕС.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано податкові накладні, акти приймання виконання будівельних робіт, виписки з банку (т. 2 арк. с. 181-185).

Позивачем з ТОВ «БК вест груп» укладено договір субпідряду від 14.03.2014 року №03/022014, за яким виконано будівельно-монтажні роботи на об'єктах ВП «ЮУ АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом».

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано податкову накладну, акт приймання виконання будівельних робіт, виписки з банку (т. 2 арк. с. 178-189).

Таким чином, факт отримання послуг з будівельно-монтажних робіт та отримання товару, а також подальше його використання підтверджується вищезазначеними документами.

Відповідач у своїх запереченнях вказує, як на факт позбавлення позивача права на податковий кредит по операціям з його контрагентами у перевіряємий період на порушення, які допущені контрагентами, а саме відсутність за податковою адресою, не подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, відсутність необхідних умов для здійснення господарської діяльності тощо. Але, виявлені відповідачем факти порушення вимог податкового та іншого законодавства контрагентів позивача не може бути наслідком застосування до позивача заходів фінансової відповідальності.

Так, несплата продавцем чи його контрагентом податку на додану вартість до бюджету у разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку та податковий кредит, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплаті: податків, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, так як юридичні відповідальність має індивідуальний характер в силу ст. 61 Конституції України.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції. Принцип індивідуалізації відповідальності також підтверджується практикою Верховного суду України, практикою ВАС України (Ухвали ВАС України від 04.10.20:; р. у справі № К/9991/20486/12, від 03.12.2012 р. у справі № К/9991/59241/12) та закріплений : > практиці Європейського суду з прав людини, а саме у справах «Булвес» АД проти Болгарії, III он: а проти України, Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Булвес» АД проти Болгари суд вказав, «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Також, суд вважає безпідставним посилання відповідача на вирок Орджонінкідзевсього районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2017 року у справі №35/13457/16-к, відповідно до якого ОСОБА_1. визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 3 КК України, оскільки у даному вироку відсутні відомості, що гр. ОСОБА_1 підписував будь-які документи від імені директора ТОВ «Оптметхім-2015» Бабилова в первинних документах наданих саме позивачу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій.

У зв'язку з наведеним, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України та є підставами для скасування податкових повідомлень-рішень, а тому, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 03.08.2016 року № та від 04.08.2016 року №.

3. Присудити на користь Публічного акціонерного товариства "Юженергобуд" за рахунок бюджетних асигнувань Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області сплачений згідно платіжного доручення №12 від 23.08.2016 року судовий збір в сумі 248668,86 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич