Справа № 814/2762/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 р.м. ХерсонСправа № 814/2762/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду, Миколаївського окружного адміністративного суду про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду (далі по тексту - відповідач - 1), Миколаївського окружного адміністративного суду (далі по тексту - відповідач-2) про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 працює в Миколаївському окружному адміністративному суді з листопада 2007р. Наказом голови суду від 08 січня 2008р. призначена на посаду начальника відділу забезпечення судового процесу та аналітично- статистичної роботи. Відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 р. позивачу присвоєно 9 ранг державного службовця.

Відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VІІІ посада начальника відділу належить до категорії «Б».

Наказом № 86-к від 08 серпня 2016 року «Про присвоєння рангів державним службовцям суду» позивачу присвоєно 5 ранг державного службовця в межах категорії «Б».

Позивач вважає, що їй невірно присвоєно ранг державного службовця, оскільки відповідно до законодавства державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "Б", присвоюються - 3, 4, 5, 6 ранг, черговий ранг присвоюється через кожні три роки. Зазначив, що на час прийняття наказу щодо присвоєння рангу позивач перебував на вищевказані посаді 8 років 9 місяців, при цьому, керівництво суду присвоїло ОСОБА_1 5 ранг, а не 4 ранг. Тобто, на думку позивача, їй присвоєно наступний за найнижчим ранг в межах категорії «Б», а не черговий з урахуванням відпрацьованого часу на займаній посаді, тобто 4 ранг, оскільки черговий ранг присвоюється кожні 3 роки.

На підставі вказаного вважає, що невірне присвоєння рангу безпосередньо вплинуло на нарахування та виплату меншого розміру заробітної плати, оскільки надбавка за ранг державного службовця є складовою його заробітної плати.

На підставі вказаного просить:

- визнати протиправними дії керівника апарату у частині присвоєння ОСОБА_1 5 рангу державного службовця категорії «Б»;

- зобов'язати керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду внести зміни до наказу № 86-к від 08 серпня 2016 року «Про присвоєння рангів державним службовцям суду» в частині встановлення ОСОБА_1 4 рангу з 08.08.2016 року;

- зобов'язати Миколаївський окружний адміністративний суд здійснити перерахунок заробітної плати з урахуванням присвоєння 4 рангу державного службовця з 8 серпня 2016 року та виплатити її в повному обсязі ОСОБА_1;

- встановити місячний термін для подання Миколаївським окружним адміністративним судом звіту про виконання постанови.

- Позивач надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач -1 до суду не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993р. позивачеві 13.11.2011 р. присвоєно 9 ранг державного службовця. Порядок присвоєння рангів державних службовців затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016р. №306.

Пунктом 10 зазначеного Порядку встановлено, що державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. N 3723-ХІІ "Про державну службу", присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

Так, посада позивача відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу" відноситься до категорії посад "Б", що надає право на призначення 3, 4, 5, 6 рангу державного службовця.

Позивач перебуває на посаді начальника відділу забезпечення судового процесу та аналітичної роботи з 08.01.2008 року.

Отже, строк відпрацювання позивача на займаній посаді перевищує три роки, у зв'язку з чим їй присвоєно 5 ранг державного службовця.

Таким чином, на думку відповідача - 1, ОСОБА_1 правомірно та законно присвоєно 5 ранг державного службовця, оскільки їй мав бути присвоєний найнижчий ранг у межах категорії посад "Б", а саме - 6 ранг, проте з урахуванням наявності більше 3 років стажу роботи на посаді державного службовця до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу», їй було присвоєно черговий 5 ранг державного службовця.

Зазначив, що законодавством не передбачено можливості врахування сукупного стажу державної служби при визначенні чергового рангу.

На підставі вказаного просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача - в судове засідання не прибув. Причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд дійшов до наступного: ОСОБА_1 працює в Миколаївському окружному адміністративному суді з листопада 2007р.

Відповідно до наказу голови Миколаївського окружного адміністративного суду № 2-к від 08 січня 2008 року «Про переведення помічника судді ОСОБА_1 на посаду начальника відділу забезпечення судового процесу та аналітично - статистичної роботи» ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу забезпечення судового процесу та аналітично- статистичної роботи Миколаївського окружного адміністративного суду.

Наказом керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду № 86-К від 08 серпня 2016 року «Про присвоєння рангів державним службовцям суду» відповідно до ст. 39 Закону України «Про державну службу», Постанови Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2016р. «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі по тексту - постанова №306), ОСОБА_1 присвоєно п'ятий ранг державного службовця в межах категорії «Б».

Позивач листом від 11 жовтня 2016 року звернулася до відповідача - 1, із заявою про присвоєння їй четвертого рангу з урахуванням відпрацьованого часу на займаній посаді.

Листом від 12 грудня 2016 року керівником апарату Миколаївського окружного адміністративного суду в задоволенні заяви відповідача відмовлено.

Суд зазначає, що Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі по тексту - Закон України № 889-VIII) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 - Закон України № 889-VIII (по тексту - в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частиною 2 статті Закону України № 889-VIII передбачено, що встановлюються такі категорії посад державної служби до категорія "Б" - посади:

- керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників;

- керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників;

- заступників голів місцевих державних адміністрацій;

- керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників;

- заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України.

Отже, посада, яку займає позивач відноситься до категорії «Б».

Крім того суд зазначає, що ранги державних службовців є видом спеціальних звань.

Встановлюється дев'ять рангів державних службовців.

Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 1, абз.2 ч. 2 ст. 39 Закону України № 889-VIII).

Згідно ч. 3 ст. 39 Закону України № 889-VIII, присвоюються такі ранги:

- державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", - 1, 2, 3 ранг;

- державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "Б", - 3, 4, 5, 6 ранг;

- державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "В", - 6, 7, 8, 9 ранг.

Отже, посада, яку займає позивач відноситься до категорії «Б», що дає право на зайняття 3,4,5,6 рангу державного службовця.

Пунктом 1 Порядку присвоєння рангів державним службовцям, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 306 (далі по тексту - Порядок № 306) встановлено, що цей Порядок визначає механізм присвоєння державним службовцям рангів під час прийняття на державну службу та її проходження.

Відповідно до п. 10 Порядку № 306, державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу", присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

При цьому, ч.6 ст. 39 Закону України № 889-VIII передбачено, що черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки з урахуванням результатів оцінювання його службової діяльності.

Відповідно до Академічного словника української мови, «черговий» - який іде за попереднім у певній послідовності, є наступним щодо черговості.

Отже, попередній період роботи державного службовця на займаній посаді включається лише для присвоєння чергового рангу, а не чергових рангів.

Зважаючи на вказане, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 306 ОСОБА_1 мав бути присвоєний найнижчий ранг у межах посад, що відносяться до категорії «Б», а саме 6 ранг. При цьому, оскільки у ОСОБА_1 на день винесення наказу № 86-к від 08 серпня 2016 року «Про присвоєння рангу державним службовцям суду» був наявний стажу роботи на посаді державного службовця, позивачу присвоєно 5 ранг державного службовця.

З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що керівник апарату Миколаївського окружного адміністративного суду при винесені наказу № 86-к від 08 серпня 2016 року в частині присвоєння ОСОБА_1 п'ятого рангу державного службовця діяв правомірно та на підставі чинного законодавства.

Отже, позовна вимога щодо неправомірності дій керівника апарату при винесенні наказу № 86-к від 08 серпня 2016 року задоволенню не підлягає.

Щодо 2,3,4 позовних вимог суд зазначає, що вони є похідними від 1 позовної вимоги, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду, Миколаївського окружного адміністративного суду про зобов'язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,8,9,12,17,19,128,158,159,160-163,167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 12.2