Справа № 463/98/17,2-а/463/86/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3785/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Клюби В.В., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

10 січня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 358000 від 27 грудня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121, частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року у справі № 463/98/17 позов було задоволено частково. Скасовано постанову серії АР № 358000 від 27 грудня 2016 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпАП. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - Управління) просило постанову суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського, а оскаржувана постанова винесена належним органом (посадовою особою) без складання протоколу у відповідності до вимог закону.

Особи, які беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до частини 4 статті 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апелянта, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність задоволення апеляційної скарги з таких міркувань.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуваною постановою серії АР №358000 від 27 грудня 2016 ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 ст.122, частиною 1 статті 126 КУпАП у зв'язку із тим, що він у темну пору доби керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, у м. Львові по вул. Городоцькій без увімкненого заднього правого габаритного ліхтаря та на вимогу працівника поліції не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому жодних доказів вчинення позивачем зазначених правопорушень відповідачем суду не представлено, а сам позивач заперечує факт їх вчинення.

Разом із тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача про закриття провадження у цій адміністративній справі, оскільки відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд та вирішення вказаної категорії справ віднесено до компетенції саме органів Національної поліції, а не суду.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, частково відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 358000 від 27 грудня 2016 року позивач ОСОБА_3 27 грудня 2016 року у м. Львові, по вул. Городоцькій о 0 год. 45 хв. керував автомобілем марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1, у якому не горіла лампа заднього правого габаритного ліхтаря. Під час перевірки відповідних документів на право керування транспортним засобом він не пред'явив на вимогу працівника поліції поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 із наступними змінами і доповненнями..

Згідно із пунктом 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом «а» пункту 2.4 «а» ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Приписами підпункту «б» пункту 31.6 ПДР передбачено заборону подальшого руху транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

При цьому апеляційний суд враховує те, що факт керування позивачем ОСОБА_3 27 грудня 2016 року у м. Львові по вул. Городоцькій о 0 год. 45 хв. автомобілем марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1, у якому не горіла лампа заднього правого габаритного ліхтаря, та непред'явлення ним на вимогу працівника поліції полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або документу про звільнення відповідно до законодавства від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України повністю підтверджується наданим апелянтом відеозаписом з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського. Необхідність врахування такого доказу, на думку апеляційного суду, передбачена принципом офіційного з'ясування всіх обставин справи, закріпленого у статті 11 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи о адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, слід погодитися із доводами апелянта про правомірність дій патрульного поліцейського щодо нескладення протоколу про адміністративне правопорушення у даному випадку.

Частиною 1 статті 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності, зокрема, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Окрім того, приписами частини 1 статт1 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, накладення оскаржуваною постановою серії АР №358000 від 27 грудня 2016 року на позивача ОСОБА_3 штрафу у розмірі 425 грн. відповідає наведеним вище правовим нормам.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції у своїй постанові від 20 лютого 2017 року безпідставно зазначив про скасування постанови серії АР №358000 від 27 грудня 2016 року у частині притягнення позивача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки той притягався нею до відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору у частині відмови у задоволення вимог позивача судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити.

Скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2016 року у справі № 463/98/17 у частині задоволення позову ОСОБА_3 та прийняти нову, якою у задоволенні таких позовних вимог відмовити.

У решті постанову Личаківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.В.Клюба

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 02 червня 2017 року.