Справа № 154/3018/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз Л.Л. перевіривши касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу, -

в с т а н о в и в :

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області залишено без руху, у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області на рішення суду першої інстанції відмовлено.

Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2017 року.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини третьої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідачем 16 грудня 2016 року подано апеляційну скаргу, яку через несплату судового збору ухвалою апеляційного суду від 05 січня 2017 року було залишено без руху. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року дану апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

27 лютого 2017 року відповідачем повторно скеровано апеляційну скаргу на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 листопада 2016 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яку

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року у зв'язку з тим, що апеляційну скаргу подано з порушенням встановлених строків на апеляційне оскарження, а вказані причини пропуску строку апеляційного оскарження не визнані поважними, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання можливості повторно заявити обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із вказівкою на поважні причини його пропуску.

На виконання вимог ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року Управлінням соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Обгрунтувуюче клопотання апелянт посилався на те, що з врахуванням змін до Закону України «Про судовий збір» від 06.12.2016 року органи соціального захисту звільнені від сплати судового збору, тому можливість оскаржити судове рішення виникла з 01.01.2017 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті апеляційного провадження виходив з того, що відповідачем належних та допустимих доказів щодо неможливості сплати судового збору за подання первинної апеляційної скарги, що призвело в подальшому до пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянтом не було надано, а відсутність бюджетного фінансування не надає суб'єкту владних повноважень права у будь-який необмежений час після спливу строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», де наголошено на тому, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішення суду, зазначає, що дана справа стосується не екстраординарного перегляду обов'язкового до виконання рішення суду, а відновлення провадження через значний проміжок часу у зв'язку із поновленням строку на ординарне апеляційне оскарження.

Так, законодавче встановлення процесуальних строків передбачене з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених законом певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, враховуючи відсутність підстав для поновлення строку, які можна було б визнати поважними, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Такі висновки суду узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи і нормам процесуального права, доводи касаційної скарги викладених висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Л. Мороз