Справа № 821/992/16
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/992/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.,

Лук'янчук О.В.

при секретарі: Голобородько Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Атестаційної комісії №2 головного управління Національної поліції в Херсонській області, про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ГУ НП в Херсонській області, Атестаційної комісії №2 ГУ НП в Херсонській області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії №2 ГУ НП в Херсонській області від 17.06.2016р. в частині висновку відносно ОСОБА_2 про невідповідність займаній посаді та звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Херсонській області за №103 о/с від 29.06.2016р. в частині звільнення ОСОБА_2 з 24.06.2016 зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.7 ЗУ «Про Національну поліцію» (за власним бажанням);

- поновити ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді заступника начальника відділу Бериславського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області;

- стягнути з ГУ НП в Херсонській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з ГУ НП в Херсонській області на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах за один місяць.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він проходив службу в поліції на посаді заступника начальника відділу Бериславського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області, має звання підполковник поліції та 21 червня 2016р. подав рапорт на звільнення з 24.06.2016р. за власним бажанням. Наказом ГУ НП в Херсонській області за №103 о/с від 29.06.2016р. його звільнено зі служби в поліції з 24.06.2016р.. Звільнення вважає протиправним, оскільки рапорт подано 21.06.2016р. з бажаною датою звільнення 24.06.2016р., але наказ про звільнення було видано лише 29.06.2016р. із зазначенням дати з якої звільнено 24.06.2016р. та не враховуючи, що він продовжував виконувати свої службові обов'язки. Позивач також вказав, що 27, 28 та 29.06.2016р. виходив на службу, але грошове забезпечення не отримав.

Крім того, позивач посилається на те, що його атестування проведено з порушенням вимог Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України за №1465 від 17.11.2015р., та ЗУ «Про Національну поліцію». Оскільки атестаційна комісія під час проведення співбесіди не з'ясовувала відповідність його особи критеріям, встановленим п.6 р.ІV Інструкції про проведення атестування поліцейських. При прийнятті висновку про службову невідповідність атестаційна комісія матеріали розглянула поверхнево та упереджено, не врахувала, що він характеризується виключно з позитивного боку, має високі показники службової діяльності, належний рівень теоретичних знань, фізичної підготовки. Крім того, позивач вважає, що атестація його як працівника поліції призначена за відсутності правових підстав, які визначені чинним законодавством.

Посилаючись на зазначені обставини просив позов задовольнити.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016р. адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії №2 ГУ НП України в Херсонській області, в якому зазначено «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно ОСОБА_2

Вважати звільненим підполковника поліції ОСОБА_2 - заступника начальника відділу Бериславського відділу поліції ГУ НП зі служби в поліції з 29 червня 2016р.

Зобов'язано ГУ НП України в Херсонській області внести зміни до наказу за №103 о/с від 29.06.2016р. «Про особовий склад» в частині дати звільнення підполковника поліції ОСОБА_2 - заступника начальника відділу Бериславського відділу поліції ГУ НП з 24 червня 2016р. на 29 червня 2016р.

Зобов'язано ГУ НП в Херсонській області внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_2

Стягнуто з ГУ НП в Херсонській області на користь ОСОБА_2В, грошове забезпечення в період з 24.06.2016р. по 29.06.2016р. у розмірі 1444 грн. 55 коп. з відрахуванням обов'язкових платежів.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, скасування постанови з прийняттям по справі нової постанови про задоволення вимог, з наступних підстав.

Задовольняючи частково адміністративний позов в частині скасування рішення атестаційної комісії, в частині зміни дати звільнення та стягнення частини грошового забезпечення, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для проведення атестування позивача не було. Рішення атестаційної комісії про невідповідність працівника займаної посади прийнято без повного та всебічного вивчення документів, особистої справи, аналізу виконання функціональних обов'язків та показників службової діяльності, а тому є неправомірним. Що стосується дати звільнення, суд вважав необхідним наказ в цій частині змінити на дату 29.06.2016р. та стягнути частину невиплаченого грошового забезпечення по день звільнення.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися судова колегія, оскільки при вирішенні спору суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, не надав належну оцінку доказам, які підлягали дослідженню.

За правилами ст.159КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.198КАС України, постанову суду скасовує та приймає по справі нову постанову про задоволення позову, з наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх з 11.01.1991р. на різних посадах та у зв'язку із реорганізацію наказом ГУ НП в Херсонській області №7 о/с від 7.11.2015р. його призначено на посаду заступника начальника відділу Бериславського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області з присвоєнням спеціального звання підполковник поліції (т.1 а.с.79).

З метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, Наказом в.о. Начальника ГУ НП в Херсонській області №149 від 12.02.2016р. призначено проведення атестування поліцейських ГУ НП в Херсонській області та підпорядкованих йому підрозділів, починаючи з 18.02.2016р. та створено атестаційну комісію №2 при ГУ НП в Херсонській області та затверджено персональний склад.

Відносно ОСОБА_2 підготовлено та складено 18.04.2016р. атестаційний лист, в якому зазначено, що позивач за період служби в органах поліції зарекомендував себе з позитивної сторони, має добру теоретичну та практичну підготовленість, у 2015 році перебував у відрядженні у зоні АТО, має розвинене почуття особистої відповідальності, стійкі моральні принципи, сміливий, рішучий, організований, має добру фізичну підготовку, достатньо володіє табельною зброєю, здатний переносити психофізичні навантаження та труднощі служби. За період з 07.11.2015р. по березень 2016р. ОСОБА_2 особисто виявлено 9 порушень правил дорожнього руху. Атестаційний лист підписано заступником начальника відділу поліції Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області з висновком прямого керівника (розділ ІІ атестаційного листа) - "займаній посаді відповідає" підписаний начальником Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області полковником поліції ОСОБА_3 (т.1 а.с.124).

Однак, за результатами атестування, комісія дійшла висновку про невідповідність позивача займаної посаді із вказівкою, що працівник підлягає звільненню з займаної посади, про що вказано у розділі ІІІ атестації від 17.06.2016р. (т.1 а.с.125) та більш детально визначено в протоколі ОП №15.00006257.0031982 від 17.06.2016р. (т.1 а.с.126).

Не бажаючи бути звільненим з займаної посади на підставі висновку атестаційної комісії, ОСОБА_2 подав 21.06.2016р. на ім'я т.в.о. начальника ГУ НП в Херсонській області полковника поліції Мерікова А.І. рапорт про звільнення з лав Національної поліції за власним бажанням із визначенням дати звільнення 24.06.2016р.

Рапорт ОСОБА_2 про звільнення за власним бажанням із визначенням певної дати звільнення, погоджено з керівництвом ГУ НП в Херсонській області, про що мається відповідна відмітка кадрового органу (т.1 а.с.168).

Наказом ГУ НП в Херсонській області №103 о/с від 29.06.2016р. "По особовому складу" підполковника поліції ОСОБА_2, заступника начальника відділу Бериславського відділу поліції ГУ НП звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) ЗУ "Про Національну поліцію" з 24.06.2016р. (т.1 а.с.169).

Позивач вважає, що проведення атестації відбулось з порушення норм діючого законодавства, оскільки у керівництва не було взагалі підстав для його атестування, а тому просить вимоги в цій частині задовольнити. Що стосується наказу про звільнення, позивач вказує, що наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки подаючи рапорт про звільнення за власним бажанням, дата звільнення була погоджена сторонами, але його звільнили наказом від 29.06.2016р. з 24.06.2016р., що є порушенням, тим більше, після погодженої дати звільнення, а саме 24.06.2016р. він продовжував працювати та виконував службові обов'язки.

Перевіряючи правомірність проведення атестування, висновки атестаційної комісії, законність наказу про звільнення, апеляційний суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження ними служби в Національній поліції України регулюються нормами ЗУ від 2 липня 2015р. № 580-VIII «Про Національну поліцію».

Пунктом 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про 1національну поліцію» передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Таким чином, перевірка відповідності особи вимогам до поліцейських повинна бути проведена до видання відповідного наказу про призначення особи на посаду в Національній поліції України.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено під апеляційного розгляду справи, що 7.11.2015р. позивач призначений на посаду заступника начальника відділу Бериславського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області з присвоєнням спеціального звання підполковник поліції (т.1 а.с.79).

Інститут атестування поліцейських передбачено ЗУ «Про Національну поліцію» відповідно до ч.1 ст.57 якого, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до ч.2 ст.57 ЗУ «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширенню не підлягає, а тому аналіз положень наведеної норми Закону дає підстави для висновку, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду, або щодо яких вирішується питання щодо звільнення через службову невідповідність, а тому відповідно до списку поліцейських, які підлягають атестуванню (складається на підставі підпункту 2 пункту першого розділу ІV Інструкції) слід включати лише тих поліцейських, відносно яких наявні підстави для проведення атестування, що передбачені частиною другою.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що кожна із зазначених у ч.2 ст.57 ЗУ «Про Національну поліцію» підстав проведення атестування повинна бути пов'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Що стосується атестації працівника одразу ж після прийняття його на роботу (у тому числі на службу до поліції), безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження не відповідає меті та завданню атестування і суперечить вимогам ЗУ «Про Національну поліцію».

Отже, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені ч.2 ст.57 ЗУ «Про Національну поліцію». При цьому в наказі або в списках щодо кожної особи повинно бути наведено індивідуальні підстави для проведення його атестації.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, атестацію позивача проведено в порядку атестації усіх поліцейських Національної поліції України з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Разом з тим, приписи ч.1 ст.57 ЗУ «Про Національну поліцію», не є самостійною підставою проведення атестування, оскільки цю норму слід застосовувати у системному взаємозв'язку з нормами ч.2 ст.57 ЗУ «Про Національну поліцію», в якій наведений вичерпний перелік підстав для проведення атестування, за відсутності яких проведення атестації є неправомірним.

Крім того, пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про Національну поліцію» встановлює, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, наказ ГУ НП в Херсонській області від 7.11.2015р. №7о/с про призначення ОСОБА_2 на посаду заступника начальника відділу Бериславського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області з присвоєнням спеціального звання підполковник поліції (т.1 а.с.79) не містить жодних застережень про тимчасовість призначення позивача на посаду, а тому питання про відповідність позивача вимогам до поліцейських було вирішено ще у листопаді 2015р., у момент видання наказу про прийняття його на службу.

Враховуючи те, що нормами пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про Національну поліцію» не передбачено можливості переатестації колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді, на яку їх вже призначено для подальшого проходження служби в органах поліції, апеляційний суд вважає, що атестування позивача проведено неправомірно та за відсутності визначених законом підстав.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про професійний розвиток працівників» атестуванню не підлягають, зокрема, працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Положення ст.12 ЗУ «Про професійний розвиток працівників» є загальними (базовими) щодо регулювання відносин із атестування працівників, не суперечать положенням ЗУ «Про Національну поліцію», а тому поширюються на відносини з атестування поліцейських.

Враховуючи те, що на момент проведення атестації ОСОБА_2 працював на посаді заступника начальника відділу Бериславського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області судова колегія вважає, що позивач не підлягав атестуванню.

За таких обставин, беручи до уваги незаконність проведення атестації позивача та безпідставність рішення атестаційної комісії, а також те, що під час проведення атестування відносно позивача атестаційною комісією порушені принципи об'єктивності, обґрунтованості, комплексності атестування працівників поліції і рішення прийнято без врахування визначених Інструкцією критеріїв, об'єктивних обставин, попередніх характеристик по службі, професійного рівня, показників та результатів у роботі, апеляційний суд вважає, що рішення АК № 2 є необґрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б містили обґрунтування рішень атестаційних комісій щодо службової невідповідності позивача.

Що стосується правомірності прийняття наказу №103 о/с від 29.06.2016р. про звільнення позивача з займаної посади з 24.06.2016р. за власним бажанням.

Слід зазначити, що порядок прийняття та звільнення з посади поліцейських визначено в ст.48 ЗУ «Про національну поліцію», в якій вказано, що призначення та звільнення з посади поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених в ст.47 цього Закону.

У відповідності до ст.47 цього Закону, призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, Установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

За правилами п.7 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням, днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

При цьому, ЗУ «Про Національну поліцію» чітко не визначає певний порядок підготовки та видання наказу про звільнення, його дату, порядок прийняття. Не визначений і порядок дій посадової особи у разі коли при подачі рапорту про звільнення поліцейський вказує на бажану дату, з якої він вважав би бути звільненим.

Виходячи з того, що наведеним Законом «Про Національну поліції» ці норми не врегульовані, апеляційний суд вважає за необхідним керуватися норми КЗПП України.

Так, у відповідності до ст.38 КЗПП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника бо уповноважений ним орган письмово за два тижня. У разі коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (за наявності певних поважних причин) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

За відсутності причин, які свідчать про неможливість продовження працівником роботи, сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви (рапорту) про це в межа двотижневого строку. За наявності такої домовленості працівника можна звільнити навіть у день подачі заяви про звільнення.

З наданих до справи матеріалів та встановлених під час з'ясування обставин, вбачається, що 21.06.2016р. ОСОБА_2 подав рапорт на ім'я т.в.о. ГУ НП в Херсонський області про звільнення за власним бажанням із вказівкою про бажану дату звільнення 24.06.2016р. (т.1 а.с.168). Посадова особа відповідача погодила дату звільнення ОСОБА_2, вказавши це у своїй резолюції та погодивши вказане звільнення з безпосереднім керівником працівника.

Отже, вказані обставини свідчать про те, що позивач та безпосереднє керівництво (ГУ НП в Херсонській області) домовились про дату звільнення працівника за власним бажанням, і цією датою є 24.06.2016р.

Наказом т.в.о. ГУ НП в Херсонській області за №103 о/с від 29.06.2016р. ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції з 24.06.2016р, тобто заднім числом.

Надаючи оцінку прийнятому наказу №103 та даті звільнення, апеляційний суд вважає, що вказаний наказ є протиправним та таким, що прийнятий з порушенням норм діючого законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Судова колегія вважає, що при домовленості поліцейського та установи про дату звільнення, працівник не може бути звільнений з дати, яка не відповідає домовленості.

Необхідно звернути увагу на той факт, якщо після визначення дати звільнення поліцейський не був звільнений, продовжує працювати і не наполягає на звільненні, установа не вправі звільнити його відповідно до раніше поданого рапорту.

До матеріалів справи додані докази, які підтверджують ті обставини, що після 24.06.2016р. ОСОБА_2 продовжував виконувати службові обов'язки, виходив на службу, та не наполягав на звільненні за раніше поданим рапортом.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 звільнено з порушенням норм діючого трудового законодавства, а тому він підлягає поновленню на раніше займаній посаді.

Як визначено в ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Апеляційний суд вважає за необхідним стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.06.20216р. по день прийняття рішення по справі, виходячи із середнього заробітку за один робочий день у розмірі 288,91грн. та кількістю робочих днів 226 днів (за виключенням вихідних та святкових днів). 226х228,91грн. = 65293,66грн.

У відповідності до вимог ст.256 КАС України, апеляційний суд вважає за необхідним допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягненню середнього заробітку за один місяць.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, та дійшов помилкового висновку про те, що звільнення відбулось у відповідності до норм діючого законодавства за виключенням дати звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.198,202,207КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 р. - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Атестаційної комісії №2 головного управління Національної поліції в Херсонській області, про визнання протиправними та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії №2 ГУ НП України в Херсонській області, в якому зазначено «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно ОСОБА_2

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Херсонській області за №103 о/с від 29.06.2016р. в частині звільнення ОСОБА_2 з 24.06.2016 зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.7 ЗУ «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Поновити ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді заступника начальника відділу Бериславського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області.

Стягнути з ГУ НП в Херсонській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24.06.2016р. по 24.05.2017р. у розмірі 65293,66грн. з відрахуванням обов'язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лук'янчук