Справа № 364/317/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 364/317/17 Головуючий у 1-й інстанції: Моргун Г.Л. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Бєлової Л.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Володарському районі Київської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Володарського районного суду Київської області від 30 березня 2017 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Володарському районі Київської області, у якому просив: визнати рішення відповідача про виплату йому додаткової пенсії в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року, протиправним та скасувати; зобов'язати відповідача поновити йому виплату додаткової пенсії у призначеному розмірі за рішенням Володарського районного суду Київської області, у розмірі 30% прожиткового мінімуму; стягнути з відповідача на його користь суму недоотриманої додаткової пенсії.

Постановою Володарського районного суду Київської області від 30 березня 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з 23 липня 2011 року в Україні змінилося правове регулювання, на підставі якого позивачу здійснювалась виплата додаткової пенсії згідно із судовим рішенням, тому дії УПФУ в Володарському районі Київської області щодо призначення нового, на відміну встановленого рішенням суду від 14.03.2011 року у справі № 2-а-280/2011 розміру додаткової пенсії, з часу змін в законодавстві є правомірним, оскільки у позивача з цього часу виникають інші (нові) правовідносини.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Володарського районного суду Київської області від 14 березня 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2011 року, визнано відмову Управління Пенсійного фонду України у Володарському районі у перерахунку та виплаті додаткової пенсії позивачу протиправною та зобов'язано управління провести позивачу перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, щомісячно з розрахунку 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 17 серпня 2010 року.

На виконання вказаного судового рішення управлінням було проведено перерахунок та виплачено позивачу додаткової пенсії у вказаному розмірі.

У подальшому, позивач отримував додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року, що є значно меншим від попереднього.

Не погоджуючись з розміром отримуваної додаткової пенсії, позивач 06.02.2017 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Володарському районі із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплатити недоотримані суми додаткової пенсії у відповідності до чинного законодавства.

Листом від 17.02.2017 року № 4/Т-01 Управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Київської області відмовило у задоволенні заяви позивача, посилаючись на те, що з 01.11.2011 року на законодавчому рівні, розмір додаткової пенсій приведено до норм чинного законодавства, а саме: пунктом 7 частини І Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Уважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся у суд з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції чинній на час здійснення позивачу перерахунку додаткової пенсії) особам, віднесеним до 2 категорії, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Однак, Законом України від 14 червня 2011 року № 3491- VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», доповнені Прикінцеві положення пункту 4, якими встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону від 14 червня 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року. Відповідно до зазначеного рішення Уряду розмір додаткової пенсії позивача склав 170 грн. 82 коп.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції застосування положень статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до 23 липня 2011 року здійснювалося у порядку та розмірах, встановлених наведеним законом, а з 23 липня 2011 року - у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року, норми пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України» на 2011 рік визнані такими, що відповідають Конституції України.

Рішенням Конституційного суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012 за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, роз'яснено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

1 січня 2012 року набрав чинності Закон України від 22 грудня 2011 року №4282-VІ «Про Державний бюджет України» на 2012 рік, пунктом 3 Розділу Прикінцеві положення якого передбачено, що у 2012 році норми і положення ст. ст. 20 - 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 № 5515-ІV, який набрав чинності з 01.01.2013, у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Таким чином, починаючи з 23 липня 2011 року в Україні змінилося правове регулювання, на підставі якого позивачу здійснювалась виплата додаткової пенсії згідно із судовим рішенням, тому дії УПФУ в Володарському районі Київської області щодо призначення нового, на відміну встановленого рішенням суду від 14.03.2011 року у справі № 2-а-280/2011, розміру додаткової пенсії з часу змін в законодавстві, є правомірним.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 червня 2014 року у справі «Велікода проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Суд зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансовими труднощами, з якими зіткнулась держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою. Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Отже, дія судового рішення, яким встановлено розмір пенсії, припиняється, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, було внесено зміни.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на час звернення до суду позивач, починаючи з 31.01.2017 року, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та з 07.03.2017 року є інвалідом війни 2 групи. За заявою позивача від 07 березня 2017 року, за його вибором, встановлено підвищення до пенсії, як особі що має статус «інвалід війни».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014№ 112 « Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» до постанови КМУ від 28 грудня 2011 року № 1381 « Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії відповідно до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний захист дітей війни» таке ж підвищення проводиться за їх вибором за однією з підстав.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - залишенню без змін, на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2,195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Володарського районного суду Київської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя Л.В. Бєлова
суддяО.М. Кузьмишина

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Бєлова Л.В.

Кузьмишина О.М.