Справа № 320/2895/17
Суддя: Урупа І. В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.05.2017
Справа № 320/2895/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Урупа І.В., розглянувши у скороченому провадженні в м. Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради щодо відмови у призначенні їй, як внутрішньо переміщеній особі, щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому рахунку на житлово-комунальних послуг, та зобов'язати Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради призначити та виплатити їй цю допомогу в розмірі 442 грн. з моменту її припинення, посилаючись на те, що вона перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, як внутрішньо переміщена особа та відповідно до Постанови КМУ від 01 жовтня 2014 року №505 отримувала щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 03 квітня 2015 року до 02 серпня 2015 року. В той же час вона перебувала на обліку в центрі зайнятості, як безробітна особа, та отримувала щомісячну адресну допомогу протягом перших двох місяців з дня призначення її виплати в повному обсязі, протягом наступних двох місяців - у розмірі 50 відсотків, а на наступний період - виплати адресної допомоги їй припинилися. Однак 07 серпня 2015 року у неї народилася дитина, яка також була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, та на яку вона оформила щомісячну адресну допомогу в розмірі 884 грн. 19 серпня 2015 року, після народження дитини вона повторно звернулася до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради, і їй була призначена щомісячна адресна допомога, як тимчасово непрацездатній особі, оскільки вона почала доглядати за дитиною до досягнення нею трьох років. Але з 01 серпня 2016 року щомісячну адресну допомогу їй було припинено, у зв'язку з чим вона звернулася до Управлінні праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області та їй було повідомлено, що оскільки вона не працює, не має права на призначення даної допомоги, і тому її виплати припинили. Вважає дії неправомірними, оскільки виплата щомісячної адресної допомоги у зв'язку з не працевлаштуванням була припинена їй з 02 серпня 2015 року. А із заявою про повторне призначення адресної допомоги у зв'язку зі зміною обставин (народження дитини) вона звернулася 19 серпня 2015 року, що повністю відповідає нормі, зазначеній у п. 12 Постанови КМУ №505, а саме: виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги. Отже, строки для призначення адресної допомоги нею порушені не були.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Представник відповідача направив до суду письмові заперечення, в яких заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що відповідно п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Відповідно до п. 7 цього ж Порядку, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами І групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами І чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється. Так, ОСОБА_1 зверталася до управління та отримувала грошову допомогу: з 03.04.2015 по 02.06.2015 у розмірі 442,00 грн. та з 03.06.2015 по 02.08.2015 у розмірі 221,00 грн. Отже відбулося припинення виплати відповідно до п. 7 Порядку -505. ОСОБА_1 19.08.2015 також зверталася до управління та отримувала грошову допомогу з 19.08.2015 по 31.08.2015 у розмірі 442,00 грн. та з 01.09.2015 по 02.10.2015 у розмірі 1326,00 грн. (442,00+884,00) у зв'язку з народженням дитини; та за періоди 25.09.2015 з 03.10.2015 по 02.04.2016 у розмірі 1326,00 грн. (442,00+884,00); 30.03.2016 з 30.03.2016 по 31.07.2016 у розмірі 1326,00 грн. (442,00+884,00). З 01.08.2016 ОСОБА_1 отримувала грошову допомогу тільки на дитину за періоди з 01.08.2016 по 29.09.2016 у розмірі 884,00 грн.; з 30.09.2016 по 29.03.2017 у розмірі 884,00 грн.; з 30.03.2017 по 29.09.2017 у розмірі 884,00 грн. В період з 18.07.2016 по 17.08.2016 та з 12.09.2016 по 19.09.2016 проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності в Управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області за період з 01.01.2014 по 01.07.2016 Держфінінспекцією в Запорізькій області та відповідно до акту від 20.09.2016 № 04-21/6 було встановлено, що окремим громадянам працездатного віку, які отримували грошову допомогу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до п.7 Порядку - 505 та втратили на це право управлінням поновлювались відповідні виплати допомоги для працездатних осіб на підставі наданих особами витягів з наказів прийняття на роботу, свідоцтв про народження дитини тощо, чим порушено абз.7 п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 (зі змінами) в частині того, що особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. Внаслідок вищезазначеного управлінням протягом періоду, що підлягав ревізії, зайво нараховано та виплачено адресної грошової допомоги за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, у зв'язку з чим грошова допомога позивачці з 01.08.2016 була призначена лише на дитину, оскільки відбулося припинення виплати допомоги на саму позивачку. До того ж, позивач з 26.05.2015 по 28.09.2015 та з 29.09.2015 по 12.10.2015 перебувала у відпустці по вагітності та пологам, що підтверджується довідками від 26.05.2015 та від 17.08.2015 № 463, а не знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Отже, застосування у даному випадку п. 12 Порядку - 505 є недоречним та хибним. Крім того, позивачка звернулася за порушеним своїм правом 26.04.2017, а інформацією щодо припинення виплати володіла вже 18.08.2016 при написанні звернення до управління, відповідь на яке була надана 25.08.2016, а отже нею був пропущений місячний строк для звернення до суду.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підставах.

ОСОБА_1, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24 березня 2015 року №/а.с.10/.

Відповідно до Постанови КМУ від 01 жовтня 2014 року №505 отримувала щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 03 квітня 2015 року до 02 серпня 2015 року - протягом перших двох місяців з дня призначення її виплати в повному обсязі, протягом наступних двох місяців - у розмірі 50 відсотків, а з 02 серпня 2015 року, тобто на наступний період - виплати адресної допомоги їй припинилися.

07 серпня 2015 року ОСОБА_1 народила дитину, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18 серпня 2015 року /а.с.11/, яка також була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, та на яку позивачка оформила щомісячну адресну допомогу, яка виплачується в розмірі 884 грн.

19 серпня 2015 року, після народження дитини, у зв'язку зі зміною обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги, ОСОБА_1 повторно звернулася до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради та їй була призначена щомісячна адресна допомога, як тимчасово непрацездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років.

Позивачкою була отримана щомісячна адресна допомога за наступні періоди:

з 19.08.2015 по 31.08.2015 у розмірі 442,00 грн. - щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання позивачки;

з 01.09.2015 по 02.10.2015 у розмірі 1326,00 грн. (442,00+884,00) - щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання позивачки та її дитини;

з 03.10.2015 по 02.04.2016 у розмірі 1326,00 грн. (442,00+884,00) - щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання позивачки та її дитини;

з 30.03.2016 по 31.07.2016 у розмірі 1326,00 грн. (442,00+884,00) - щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання позивачки та її дитини;

з 01.08.2016 по 29.09.2016 у розмірі 884,00 грн. - щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання дитини позивачки;

з 30.09.2016 по 29.03.2017 у розмірі 884,00 грн. - щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання дитини позивачки;

з 30.03.2017 по 29.09.2017 у розмірі 884,00 грн. - щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання дитини позивачки;

Тобто, з 01.08.2016 позивачем було припинено виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання ОСОБА_1

Суд не приймає до уваги заперечень відповідача, та вважає, що припинення виплати ОСОБА_1, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг є безпідставним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пунктів 2,3 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї); для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2 400 гривень.

Згідно із п.7 Порядку якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Відповідно до п. 3 Порядку особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Тобто, згідно порядку, грошова допомога не призначається на наступний шестимісячний період в тому числі особам працездатного віку, які не працевлаштувалися після шестимісячного строку отримання грошової допомоги.

Згідно п.12 Порядку Виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:- подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; - надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; - виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

З системного аналізу п. 12 Порядку вбачається, що вказаним пунктом регулюються умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення виплат допомоги, яка була раніше призначена.

Аналізуючи викладене, зі змісту п. 3, а також зі змісту вищенаведених п. 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа іншого статусу, в тому рахунку набула статусу особи, що доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Позивачка звернулася до відповідача протягом місяця з місяця припинення виплати грошової допомоги повідомивши уповноважений орган про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги, а саме про те, що змінився її статус та вона доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Та на підставі її звернення відповідачем з 19.08.2015 було призначено щомісячну адресну допомогу, як особі, що доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак з 01.08.2016 виплата грошової допомоги була припинена відповідно до акту Держфінінспекції в Запорізькій області від 20.09.2016 № 04-21/6.

Між тим такі дії відповідача щодо припинення виплати щомісячної адресної допомоги позивачці є неправомірними, оскільки до останньої не може бути застосовано наслідки не працевлаштування визначені п.7 Порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що слід зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачці, як внутрішньо переміщеній особі, щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому рахунку на житлово-комунальних послуг в розмірі 442 грн. з моменту її припинення, тобто з 01.08.2016.

Посилання представника позивача на те, що позивачка з 26.05.2015 по 28.09.2015 та з 29.09.2015 по 12.10.2015 перебувала у відпустці по вагітності та пологам, а не знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому застосування у даному випадку п. 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року є недоречним та хибним, суд не приймає до уваги, оскільки зазначеним порядком не передбачено, що отримання грошової допомоги громадянами, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку, вони повинні знаходитися саме у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того зазначена відпустка надається працевлаштованим громадянам, а в даному випадку постановою Кабінету Міністрів України № 505 передбачені винятки для осіб працездатного віку, які не працевлаштувалися, зокрема, щодо громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Представник відповідача посилається на те, що позивачкою пропущений строк для звернення до адміністративного суду, оскільки про припинення виплати вона знала вже з 18.08.2016 при написанні звернення до управління, відповідь на яке було надано 25.08.2016.

Відповідно до ст. 99 КАС України Адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючі ті обставини, що 07.08.2015 позивачка народила дитину та до цього часу здійснює за нею догляд, а також приймаючи до уваги, що з 18.08.2016 по 22.12.2016 позивачка намагалася поновити порушене право через органи соціального захисту населення, у тому числі і через Міністерство соціальної політики України, куди зверталася з відповідними заявами та скаргами, та останню відповідь щодо відмови у призначення допомоги було отримано від відповідача 28.12.2016, суд вважає, що є підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлення цього строку.

Керуючись ст.ст.8,19,22,24,46 Конституції України, Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб", ст.ст.10,11,18,71,99,100,161-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1, як внутрішньо переміщеній особі, щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1, як внутрішньо переміщеній особі, щомісячну державну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 442 грн. з моменту її припинення, тобто з 01.08.2016.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: