Справа № 826/3368/16
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3368/16 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до суду з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 29.01.2016 № 127 "Про нарахування пені публічному акціонерному товариству "Укрнафта".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 червня 2016 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.01.2016 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, відповідно до абз. 7 ч. 5 ст. 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" та п. 7 Порядку нарахування пені на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.07.2013 № 725 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2013 за № 1830/24362 (далі - Порядок №725), прийнято, за підписом міністра, наказ № 127 "Про нарахування пені публічному акціонерному товариству "Укрнафта", яким затвердженого розрахунок пені ПАТ "Укрнафта" за несвоєчасно сплачені до Державного бюджету України дивіденди, що додається.

Відповідно до вказаного розрахунку пені, що додається до названого наказу, сума пені ПАТ "Укрнафта" за несвоєчасно сплачені дивіденди за результатами діяльності у 2011-2013 роках становить 1 506 487 342,30 грн. (893 201 394,39 грн. (2011 рік) + 553 345 613,55 грн. (2012 рік) + 59 940 334,36 грн. (2013 рік)).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" передбачено, що управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

За змістом ст. 3 названого Закону об'єктами управління державної власності є, зокрема, корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (далі - корпоративні права держави).

Відповідно до змісту ст. 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" суб'єктами управління об'єктами державної власності є, зокрема: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління).

В той же час, згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.12.2015 № 1002 "Деякі питання вдосконалення корпоративного управління публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" управління 100 відсотками акцій держави Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз") здійснює Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Відповідно до додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" ВАТ "Укрнафта" (правонаступником є ПАТ "Укрнафта") віднесено до переліку відкритих акціонерних товариств, пакети акцій яких залишені у державній власності і передаються (передається 50 відсотків акцій плюс одна акція) до статутного фонду Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України".

За наведеного, посилання апелянта на відсутність частки держави у статутному фонді ПАТ "Укрнафта" є необґрунтованими з правової точки зору, а тому не беруться до уваги судовою колегією.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, господарська організація, у статутному капіталі якої є корпоративні права держави, за підсумками календарного року зобов'язана спрямувати частину чистого прибутку на виплату дивідендів згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, до 1 травня року, що настає за звітним, приймають рішення про відрахування не менше 30 відсотків чистого прибутку на виплату дивідендів. Господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, сплачують до Державного бюджету України дивіденди у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних капіталах. Господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, сплачують дивіденди безпосередньо до Державного бюджету України у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, у розмірі базових нормативів відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, але не менше 30 відсотків, пропорційно розміру державної частки (акцій, паїв) у статутних капіталах господарських товариств, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій. На суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, нараховується пеня, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно.

Таким чином, у разі порушення строків сплати дивідендів або частини чистого прибутку нараховуються пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, прибуток ПАТ "Укрнафта" за 2011-2013 роки розподілено загальними зборами акціонерів позивача, які відбулись 10.10.2014, за результатами проведення яких складено протокол № 22.

Відповідно до Протоколу № 22 Загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 10.10.2014 р. (далі - Протокол від 10.10.2014 року) з питання дев'ятого Порядку денного зборів було прийнято рішення:

Затвердити наступний порядок розподілу прибутку Товариства за 2011 рік:

- 2 181 612 957,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн.;

Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014р. по 10.04.2015.

Виплату дивідендів акціонеру Товариства - Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України.

Затвердити наступний порядок розподілу прибутку Товариства за 2012 ріку сумі:

- 1 427 836 668,30 грн., що складає 99,98% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн.;

Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014р. по 10.04.2015.

Виплату дивідендів акціонеру Товариства - Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України.

Затвердити наступний порядок розподілу прибутку Товариства за 2013 рік:

- 189 799 785,00 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн.;

Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 р. по 10.04.2015.

Виплату дивідендів акціонеру Товариства - Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України».

В матеріалах справи наявні також копії платіжних доручень про перерахування позивачем дивідендів до Державного бюджету України у розмірі ,36 грн. з відповідними відмітками банківської установи про їх виконання, а саме:

за результатами фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укрнафта" у 2011 році:

24.12.2015 платіжним дорученням від 24.12.2015 № 21558-ПБ15 перераховано 200000000,00 грн.;

25.12.2015 платіжним дорученням від 25.12.2015 № 21766-ПБ15 перераховано 300000000,00 грн.;

28.12.2015 платіжними дорученнями від 28.12.2015 № 21834-ПБ15, № 21835-ПБ15 та № 21836-ПБ15 перераховано 300000000,00 грн.;

29.12.2015 платіжними дорученнями від 28.12.2015 № 21837-ПБ15 та № 21838-ПБ15 та від 29.12.2015 № 21953-ПБ15 перераховано 170806518,88 грн.;

за результатами фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укрнафта" у 2012 році:

29.12.2015 платіжними дорученнями від 29.12.2015 № 21955-ПБ15, № 21956-ПБ15 та № 21957-ПБ15 перераховано 300000000,00 грн.;

30.12.2015 платіжними дорученнями від 29.12.2015 № 21954-ПБ15, № 21965-ПБ15, № 21966-ПБ15, № 21967-ПБ15, № 21968- ПБ15, № 21969-ПБ15, № 21970-ПБ15, № 21971-ПБ15 та № 21972-ПБ15 перераховано 413918360,48 грн.;

за результатами фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укрнафта" у 2013 році:

30.12.2015 платіжним дорученням від 29.12.2015 № 21973-ПБ15 перераховано 94899896,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України здійснило розрахунок пені за порушення строку сплати дивідендів за період з 02 липня 2012 року/02 липня 2013 року/02 липня 2014 року по дань фактичної сплати дивідендів, сума яких визначена рішення зборів акціонерів від 10 жовтня 2014 року. Розрахунок затверджений наказом № 127 від 29 січня 2016 року.

У реквізитах таких платіжних доручень позивачем визначено, що призначенням платежу є сплата дивідендів за 2011-2013 роки на підставі рішення загальних зборів, протокол від 10.10.2014 № 22, та вказані кошти перераховано на код класифікації доходів бюджету 21010500 "Дивіденди (доход), нараховані на акції (частки, паї) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність".

За таких обставин, колегія суддів, в контексті вимог зазначених норм, прийшла до висновку, що, всупереч вимогам ч. 5 ст. 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", дивіденди, які підлягали сплаті у звітних 2012, 2013 та 2014 роках за результатами фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укрнафта" у 2011, 2012 та 2013 роках відповідно, сплачені позивачем несвоєчасно - лише у 2015 році, з огляду на що на таку суму несвоєчасно сплачених дивідендів, в силу вимог названої норми, нараховується пеня.

Так, згідно з п. 7 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об'єктами державної власності, нараховується пеня, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 459, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінекономрозвитку є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема, формування та реалізує державну політику у сфері управління об'єктами державної власності.

Таким чином, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України є органом, на який п. 7 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» покладено обов'язок щодо нарахування пені ПАТ «Укрнафта» за прострочення платежу «дивіденди на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків».

Дослідивши п.п. 5-7 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», які визначають порядок та підстави нарахування і сплати дивідендів, частини чистого прибутку та пені за порушення строків сплати зазначених платежів, колегія суддів дійшла до висновку, що вони у своїй сукупності вказують на те, що:

- якщо господарське товариство прийняло рішення про нарахування дивідендів, у нього виник обов'язок сплатити до Державного бюджету України дивіденди. У такому разі обов'язок щодо сплати частини чистого прибутку у господарського товариства не виникає;

- якщо господарське товариство не прийняло рішення про нарахування дивідендів, у нього виник обов'язок сплатити до Державного бюджету України частину частого прибутку. У такому разі обов'язок щодо сплати дивідендів у господарського товариства відсутній;

- якщо господарське товариство прийняло рішення про нарахування дивідендів після 01 липня, за ним в період з 02 липня до дати прийняття рішення про нарахування дивідендів рахується зобов'язання по сплаті частини чистого прибутку, а з дати прийняття рішення про нарахування дивідендів до дати їх фактичної сплати до Державного бюджету України - зобов'язання по сплаті дивідендів.

- граничний строк сплати господарськими товариствами як дивідендів, так і частини чистого прибутку до Державного бюджету України встановлений Законом України «Про управління об'єктами державної власності» та спливає 01 липня року, що настає за звітним. Порушення такого строку має наслідком нарахування пені. Граничний строк сплати вказаних коштів саме до Державного бюджету України не може бути змінений, в тому числі й рішенням загальних зборів акціонерів.

Таким чином, у період з 01 липня 2012 року по 10 жовтня 2014 року у ПАТ «Укрнафта» існувало зобов'язання по сплаті до Державного бюджету України частини чистого прибутку за 2011-2013 роки. Проте, з прийняттям рішення позачергових загальних зборів акціонерів від 10 жовтня 2014 року у ПАТ «Укрнафта» припинилися зобов'язання щодо сплати частини чистого прибутку за 2011-2013 роки та виникли зобов'язання по сплаті дивідендів. При цьому, зобов'язання по сплаті дивідендів були простроченими з моменту їх виникнення, адже строк сплати дивідендів, визначених рішенням від 10 жовтня 2014 року наступив ще 01 липня 2012 року, 01 липня 2013 року, 01 липня 2014 року.

Відтак, за період з 01 липня 2012 року по 10 жовтня 2014 року ПАТ «Укрнафта» могла бути нарахована пеня, передбачена п. 7 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», а за період з 10 жовтня 2014 року по день фактичної сплати - пеня, передбачена п. 6 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності».

Для кожного із зазначених періодів законом встановлений різний суб'єкт нарахування пені, а також різна сума зобов'язання, яка підлягала сплаті.

Так, пеню за порушення строку сплати частини чистого прибутку нараховують органи доходів і зборів (п. 7 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності»), а за порушення строку сплати дивідендів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку (п. 6 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності»).

Законом встановлений мінімальний розмір чистого прибутку, з якого визначаються дивіденди/частина чистого прибутку, що підлягає сплаті до Державного бюджету України, а саме - базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, але не менше 30 відсотків.

Як вбачається з матеріалів справи, частина чистого прибутку за 2011-2013 роки, яка підлягала сплаті, ПАТ «Укрнафта» не визначалася та до Державного бюджету України не перераховувалася.

Суд встановив, що рішенням Міжрегіонального головного управління Мідоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 10 листопада 2014 року № 1 ПАТ «Укрнафта» були нараховані зобов'язання за платежем «дивіденди (доходи), нараховані на акції (частки, паї) господарських товариств у статутних капіталах яких є державна власність» у розмірі 591546531 грн. 00 коп., з яких 468971972 грн. 00 коп. - основний платіж та 122574559 грн. 00 коп. - пеня.

Приймаючи рішення про нарахування зазначеного зобов'язання Міжрегіональне головне управління Мідоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників керувалося ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності».

Разом з тим, постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 23 січня 2017 року, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі № 826/19812/14, рішення від 10 листопада 2014 року № 1 було скасоване як таке, що прийняте з порушенням вимог закону та виходить за межі повноважень Міжрегіонального головного управління Мідоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Таким чином, частина чистого прибутку ПАТ «Укрнафта» за 2011-2013 роки, що підлягала сплаті до Державного бюджету України у зв'язку з неприйняттям у встановлений строк рішення про виплату дивідендів, не була визначена у встановленому законом порядку ні позивачем, ні іншим компетентним органом.

Відтак, сума простроченого зобов'язання за платежем «частина чистого прибутку» за 2011-2013 роки для цілей нарахування пені за порушення строку сплати частини чистого прибутку дорівнює мінімальному розміру, встановленому законом. Такий мінімальний розмір дорівнює розміру визначеному за базовими нормативами відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, встановлених на відповідний рік, але не менше 30 відсотків.

Натомість, для цілей нарахування пені за порушення строку сплати дивідендів розмір простроченого зобов'язання дорівнює розміру дивідендів, що визначені рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрнафта» від 10 жовтня 2014 року. Згідно вказаного рішення, на виплату дивідендів за 2011-2013 роки було спрямовано 99,95 - 99,99 % чистого прибутку за відповідні роки.

Відтак, сума простроченого зобов'язання по сплаті дивідендів має бути визначена пропорційно розміру частки НАК «Нафтогаз України» у статутному фонді ПАТ «Укрнафта» до суми, яка становить 99,95 - 99,99 % чистого прибутку ПАТ «Укрнафта» за відповідний рік (а не 30 % чистого прибутку, як у випадку із сумою простроченого зобов'язання по сплаті частин чистого прибутку).

Натомість Міністерство економічного розвитку і торгівлі України при нарахуванні пені ПАТ «Укрнафта» виходило з того, що період простроченого зобов'язання становив з 02 липня 2012 року по день фактичної сплати дивідендів; протягом вказаного період у позивача існувало зобов'язання виключно по сплаті дивідендів; розмір дивідендів дорівнював частці держави від 99,95 - 99,99 % чистого прибутку ПАТ «Укрнафта» за 2011-2013 роки.

Таким чином, розрахунок пені здійснений невірно, а у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України були відсутні підстави для його затвердження.

Перевіряючи наявність підстав для скасування наказу від 29 січня 2016 року № 127 колегія суддів також вважає необхідним дослідити його правову природу та перевірити наслідки, які він створює для позивача.

Закон України «Про управління об'єктами державної власності» не визначає порядок та строки сплати нарахованої пені; орган, який контролює надходження коштів до загального фонду Державного бюджету України; правові наслідки несплати товариством нарахованої пені; механізму стягнення нарахованої пені. Вказаний Закон покладає на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України виключно функції зі здійснення нарахування пені.

Відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 липня 2013 року № 725 був затверджений Порядок нарахування пені на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків (далі - Порядок).

Положеннями п. 5 Порядку передбачено, що нарахування пені на суму дивідендів, несвоєчасно сплачених господарським товариством, здійснюється Мінекономрозвитку України на підставі документів, що подаються згідно з пунктом 3 цього Порядку.

У відповідності до п. 7 Порядку у редакції, чинній на час несення оскаржуваного наказу, у десятиденний строк з дня отримання документів, визначених у пункті 3 цього Порядку, Мінекономрозвитку України розраховує розмір пені на суму дивідендів (частину суми дивідендів), несвоєчасно сплачених господарським товариством, та приймає в установленому порядку наказ про нарахування пені, який підписує перший заступник Міністра економічного розвитку і торгівлі України. У наказі Мінекономрозвитку України про нарахування пені зазначається така інформація: найменування господарського товариства, його місцезнаходження, код за ЄДРПОУ; підстави для нарахування пені; розрахунок пені; сума нарахованої пені; код класифікації доходів бюджету; призначення платежу; одержувач платежу; строк перерахування пені.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Законом України «Про управління об'єктами державної власності» не було передбачено покладення на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України інших обов'язків, ніж здійснення розрахунку пені, у тому числі щодо визначення строку перерахування пені.

На відміну від Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Порядок визначає правові наслідки здійснення розрахунку пені.

Так, відповідно до абз. 2 п. 8 Порядку у п'ятиденний строк з дня прийняття наказу про нарахування пені Мінекономрозвитку України повідомляє про це господарське товариство рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Про нарахування пені Мінекономрозвитку України у п'ятиденний строк з дня прийняття наказу про нарахування пені повідомляє суб'єкта управління для забезпечення ним контролю за сплатою господарським товариством нарахованої пені відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 702 «Про затвердження Порядку формування та реалізації дивідендної політики держави».

Згідно з п. 2 зазначеної постанови керівникам суб'єктів управління корпоративними правами, що належать державі у статутних фондах господарських організацій, забезпечити реалізацію дивідендної політики та надходження до державного бюджету дивідендів згідно із затвердженим цією постановою Порядком.

У відповідності до п. 9 Порядку формування та реалізації дивідендної політики держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 702 суб'єкти управління корпоративним правами держави забезпечують відповідно до затверджених базових нормативів частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності господарських організацій у поточному фінансовому році, реалізацію дивідендної політики держави шляхом здійснення заходів щодо прийняття в межах корпоративних прав держави рішень про визначення розміру, порядку та строків виплати дивідендів господарськими організаціями згідно з їх установчими документами та законодавством.

Зазначені норми права вказують на те, що сам по собі наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29 січня 2016 року № 127 є документом, який визначає розмір пені за порушення строку сплати дивідендів.

Разом з тим, Закон України «Про управління об'єктами державної власності» та Порядок не визначають правовий статус такого наказу як обов'язкового до виконання, а також не встановлюють механізм забезпечення державою примусового виконання такого наказу.

Встановлення у наказі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29 січня 2016 року № 127 строку для сплати пені не відповідає вимогам Закону України «Про управління об'єктами державної власності», а також не узгоджується з п. 8 Порядку, відповідно до якого суб'єкти управління корпоративним правами держави забезпечують реалізацію дивідендної політики держави шляхом здійснення заходів щодо прийняття в межах корпоративних прав держави рішень про визначення, зокрема, строків сплати пені.

Також колегія суддів враховує, що законом не передбачено порядку та строків оскарження наказу про затвердження розрахунку пені.

Вирішуючи за таких обставин питання щодо обґрунтованості вимог ПАТ «Укрнафта» про скасування наказу від 29 січня 2016 року № 127 колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Необхідною умовою для визнання недійсним (нечинним) рішення, крім його невідповідності вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який прийняв це рішення, є, виходячи з наведених положень ст. 6 КАС України, порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Верховний Суд України неодноразово у своїх рішеннях (постанова від 01 грудня 2015 року у справі № 21-3222а15, від 15 грудня 2015 року у справі 800/206/15) закріплював висновок про те, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За визначенням, наведеним у інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 01.06.2010 року № 781/11/13-10 нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних наслідків суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти.

З урахуванням вказаного висновку Верховного Суду України колегія суддів вважає, що наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29 січня 2016 року № 127, з огляду на його правову природу та зміст, не є актом індивідуальної дії, який може бути скасований судом.

Так, зазначений наказ безпосередньо не впливає на права ПАТ «Укрнафта», не зобов'язує його до вчинення дій та не створює наслідків у вигляді застосування до позивача заходів з примусового стягнення нарахованої пені у інший спосіб, ніж звернення до суду.

Таким чином, вимога ПАТ «Укрнафта» про скасування наказу відповідача не пов'язана із захистом права, яке потребує судового захисту шляхом його скасування. Відсутність порушеного права позивача, яке б потребувало судового захисту, є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову ПАТ «Укрнафта».

Аналогічна позиція підтверджується рішеннями Верховного Суду України (постанови від 15.04.2014 року № 21-63а14, від 20.01.2015 року у справі № 21-603а14, від 27.01.2015 року у справі № 21-436а14, від 21.04.2015 року у справі № 21-96а15), згідно яких в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Решта посилань та тверджень представників осіб, що беруть участь у справі - до уваги колегією суддів не беруться через їх непідтвердженість матеріалами справи або через відсутність зв'язку з предметом позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 червня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.