Справа № 2-а-11818/10/1570
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2012 р.Справа № 2-а-11818/10/1570

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів: Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

при секретарі Руденко І.Ю.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу представника Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2011 року по справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства (раніше відкритого акціонерного товариства) «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2010 року ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»звернулось до суду з позовом до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень від 11 серпня 2010 року № /0 та від 09 вересня 2010 року № /0.

В обґрунтування позову зазначалось, що 29 липня 2010 року посадовою особою Ізмаїльської ОДПІ проведено позапланову документальну невиїзну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат», поданої підприємством за травень 2010 року. За результатами перевірки складено акт за № 278818 від 29 липня 2010 року, яким у звязку з порушенням п. п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 та п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»визначено позивачу податкове зобовязання з податку на додану вартість на суму 687747 грн. 14 коп. за основним платежем та 34387 грн. 36 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 11 серпня 2010 року. 21 серпня 2010 року відповідачем внесено зміни до акта перевірки, відповідно до яких до платника податків застосовано штрафні санкції на підставі п. п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». На підставі внесених змін до акта перевірки податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 09 вересня 2010 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 171936 грн. 78 коп.. На думку позивача, акт перевірки та зміни до акта перевірки не відповідають вимогам Закону України «Про державну податкову службу в Україні», Закону України «Про податок на додану вартість», Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та наказу ДПА України від 30 травня 1997 року № 166, а тому прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2011 року позовні вимоги ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Ізмаїльської ОДПІ від 11 серпня 2010 року № /0 та від 09 вересня 2010 року № /0.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник Ізмаїльської ОДПІ в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Так, судом не прийнято до уваги вимоги п. п. 7.2.3 та п. п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та п. 10.1 Порядку ведення реєстру отриманих та виданих податкових накладних щодо моменту виникнення права на податковий кредит. Крім того, позивачем не надано жодного підтверджуючого документу щодо правомірності формування податкового кредиту за податковою декларацією з ПДВ у червні 2010 року по господарським операціям з ТОВ «Екологія-Групп». У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2012 року замінено позивача у справі відкрите акціонерне товариство «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»на публічне акціонерне товариство «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат».

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника відповідача в підтримку апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що 29 липня 2010 року посадовою особою Ізмаїльської ОДПІ проведено документальну невиїзну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість, яку подано ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»за травень 2010 року.

За результатами перевірки складено акт за № 278818 від 29 липня 2010 року, в якому зазначено про порушення позивачем п. п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 та п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення суми податкового кредиту за травень 2010 року на 687747 грн. 14 коп..

На підставі акта перевірки Ізмаїльською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 серпня 2010 року № /0, яким ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 687747 грн. 14 коп. за основним платежем, а також суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 34387 грн. 36 коп., а всього на загальну суму 722134 грн. 50 коп..

21 серпня 2010 року внесено зміни до акта перевірки від 29 липня 2010 року № 278818, відповідно до яких до платника податків застосовано штрафні санкції на підставі п. п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

З урахуванням змін до акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 09 вересня 2010 року № /0, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 171936 грн. 78 коп..

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що висновок податкового органу про порушення ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»п. п. 7.4.4 п. 7.4, п. п. 7.2.2 п. 7.2 ст. 7 та п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість», на підставі якого прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення, повністю спростовано позивачем при розгляді справи. При цьому акт перевірки, складений посадовою особою податкового органу, не містить викладення нібито допущених позивачем порушень Закону України «Про податок на додану вартість».

Так, відповідно до п 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість», чинного на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з п. п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 названого Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нормами п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 названого Закону (у вказаній вище редакції) передбачено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7 Закону встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Як встановлено матеріалами справи, податковий кредит за травень 2010 року позивач формував на підставі податкових накладних, виданих його контрагентом ТОВ «Екологія-Групп».

Відповідно до п. п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку зобовязаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) назву юридичної особи або прізвище, імя та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця): д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; є) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, обєм); є) повну назву отримувача; ж) ціну продажу без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Згідно з п. п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 названого Закону податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

На підставі п. п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Крім того, пунктом 2 Порядку заповнення податкових накладних, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року № 165 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 року за № 233/2037), чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Згідно п. 5 Порядку податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку, тобто якщо податкову накладну видано особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій не присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Підпунктом 6.2 Порядку визначено, що податкова накладна дає право покупцю, зареєстрованому як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість.

Як встановлено матеріалами справи, всі розрахунки позивача підтвердженні податковими накладними, оформленими у відповідності до вимог п. п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та складеними в порядку, передбаченому наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 165 «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення»(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 року за № 233/2037).

Податкові накладні складено особою, яка на момент їх оформлення зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

При цьому в ході перевірки податковим органом не досліджувалися угоди, на яких базувалися взаємовідносини між ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»та ТОВ «Екологія-Групп», а також первинні документи, що підтверджують або спростовують їх реальне виконання. Єдиною підставою висновків акта перевірки є одержання напередодні дати складання акта в електронному вигляді акта перевірки ТОВ «Екологія-Групп», в якому ДПІ у Приморському районі м. Одеси зроблено висновки про ознаки нікчемності угод, укладених названим контрагентом позивача.

В процесі розгляду справи встановлено, що у спірний період взаємовідносини між ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»та ТОВ «Екологія-Групп»базувалися на договорі поставки № М-10/61 від 22 грудня 2009 року, укладеному між позивачем (Покупцем за договором) та TOB «Екологія-Групп»(Продавцем за договором), згідно якого Продавець зобовязується поставити та передати у власність Покупця макулатуру відповідно до доданих до договору специфікацій, а Покупець прийняти та сплатити її відповідно до умов даного Договору.

На виконання даного договору у травні 2010 року TOB «Екологія-Групп»поставило на адресу позивача макулатуру, що підтверджується специфікаціями до договору поставки та відповідними видатковими накладними, копії яких наявні у матеріалах справи, на загальну суму 4126482 грн. 84 коп., у тому числі ПДВ 687747 грн.14 коп..

В ході виконання цієї угоди TOB «Екологія-Групп»були виписані позивачу відповідні податкові накладні на загальну суму 4126482 грн. 84 коп., у тому числі ПДВ 687747 грн.14 коп., копії яких надані позивачем. При цьому ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»оплатило вартість макулатури, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Реальність виконання господарських зобовязань за договором поставки також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями товарно-транспортних накладних на перевезення макулатури та іншими документами, в тому числі наданими стороною позивача на вимогу суду апеляційної інстанції.

При цьому у податкового органу відсутні претензії безпосередньо до ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат».

Будь-які докази, що підтверджують обізнаність позивача про можливість порушення податкового законодавства ТОВ «Екологія-Групп» у податкового органу також відсутні.

За таких обставин суми податку на додану вартість за виписаними TOB «Екологія-Групп» податковими накладними за вказаним вище договором були правомірно включені позивачем до складу податкового кредиту за травень 2010 року.

Із врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що позивачем було додержано встановлений чинним законодавством порядок формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями. При цьому незнаходження підприємства контрагента за юридичною адресою, як і можливе невиконання контрагентом свого зобовязання по сплаті податку до бюджету є підставою для відповідальності та тягне негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у разі, якщо останній виконав весь перелік умов щодо його формування та має належні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

У звязку з відсутністю підстав для визначення позивачу зобовязань з податку на додану вартість за основним платежем, відсутні підстави і для застосування до ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу начальника Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 30 січня 2012 року.

Головуючий:

Судді: