Справа № 679/2668/14-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року м. Київ К/800/34329/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача), Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у місті Нетішин Хмельницької області про перерахунок пенсії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Нетішин Хмельницької області (далі - УПФ України у місті Нетішин Хмельницької області) від 24 жовтня 2014 року № 7168/04 про відмову в зарахуванні періодів його роботи з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2000 року з 30 липня 2014 року по 1 жовтня 2014 року на посаді електрозварювальника ручної зварки 3,4,5 розрядів до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобов'язати УПФ України у місті Нетішин Хмельницької області зарахувати період його роботи з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2000 року, та з 30 липня 2014 року по 1 жовтня 2014 року до пільгового стажу за Списком № 2 і призначити пенсію з 16 жовтня 2014 року.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач протиправно не зарахував частину стажу його роботи з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2000 року, та з 30 липня 2014 року по 1 жовтня 2014 року на посаді електрозварювальника ручної зварки 3,4,5 розрядівдо стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 і відмовив у призначенні такої пенсії через відсутність інформації, що підтверджує характер виконуваних робіт. Вважав, що відмова у призначенні пенсії на пільгових умовах є неправомірною, оскільки факт роботи за шкідливими умовами праці підтверджений трудовою книжкою.

Постановою Нетішинського міского суду від 15 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення УПФ України в місті Нетішині Хмельницької області від 24 жовтня 2014 року №7168/04 про відмову в зарахуванні періодів роботи ОСОБА_4 з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2000 року, з 30 липня 2014 року по 1 жовтня 2014 року до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах згідно з Списком № 2. Зобов'язано УПФ України в місті Нетішин Хмельницької області зарахувати ОСОБА_4 до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах згідно з Списком № 2 періоди роботи з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2000 року, з 30 липня 2014 року по 1 жовтня 2014 року і призначити пенсію з моменту звернення - 16 жовтня 2014 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року скасовано постанову Нетішинського міського суду від 15 квітня 2015 року та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга обґрунтована доводами, аналогічними викладеним у позовній заяві. Також вказано що зазначені періоди підтверджені довідками ПАТ «Захіенергомонтажвентиляція» № 54 від 13 жовтня 2014 року та № 48 від 22 грудня 2014 року.

УПФ України у місті Нетішин Хмельницької області у запереченнях вказувало на те, що спірні періоди роботи позивача не можуть бути підтверджені уточнюючими довідками, оскільки, за правовою позицією Верховного суду України у справі №21-519а14 від 25 листопаді 2014 року, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є наявність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, відсутність якої не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 24 травня 1982 року позивач прийнятий на роботу в монтажне управління №7 тресту «Союзенергомонтажвентиляція» машиністом бульдозера, назва підприємства неодноразово змінювалась, останнє найменування - публічне акціонерне товариство «Західенергомонтажвентиляція».

1 серпня 1988 року переведений на посаду електрозварювальника ручної зварки, де працював повний робочий день у складі Хмельницької та налагоджувальної дільниці на роботах з монтажу, наладки та ремонту вентиляційних систем на промислових об'єктахпо 31 грудня 2000 року. Термін виконуваної роботи становить 12 років 5 місяців 1 день.

19 серпня 2014 року позивачу виповнилося 55 років. Оскільки до стажу роботи за Списком №2 не вистачало одного місяця, 30 липня 2014 року повторно працевлаштувався на ту ж посаду, на якій працював по 01 жовтня 2014 року. Загальний період роботи за Списком №2 становить 12 років 7 місяців.

16 жовтня 2014 року звернувся до УПФ України в місті Нетішині Хмельницької області про призначення пільгової пенсії за віком за Списком №2.

Листом від 24 жовтня 2014 року за №7168/04 УПФ України у місті Нетішин Хмельницької області відмовило позивачу у призначенні пільгової пенсії за Списком № з підстав відсутності достатнього стажу роботи за шкідливими умовами праці.

При цьому період роботи ОСОБА_4 до прийняття Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, тобто з 1 серпня 1988 року по 21 червня 1992 року, зарахований до пільгового стажу за Списком №2, що складає 4 роки 0 місяців 21 день.

Періоди роботи з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2000 року на посаді електрозварювальника ручної зварки та з 30 липня 2014 року по 1 жовтня 2014 року, за уточнюючою довідкою ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» №54 від 13 жовтня 2014 року, не зарахований до пільгового стажу з підстав не проведення атестації робочого місця за шкідливими умовами праці.

Не погоджуючись з такою відмовою, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком є незаконним, оскільки посада, на якій працював позивач у спірний період, віднесена до Списку №2, а відсутність атестації робочого місця з вини роботодавця є формальною причиною, яка не може бути підставою для відмови у зарахуванні до пільговогостажу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний адміністративний суд дійшов протилежного висновку, оскільки віднесення певної роботи, професії або посади до Списку № 2 саме по собі не дає права на призначення пенсії на пільгових умовах. Наявність такого права пов'язане також із виконанням особою повний робочий день робот з шкідливими і важкими умовами праці, тобто наявність шкідливих факторів на особу, що може, зокрема, підтверджуватись атестацією робочого місця. Встановлення наявності таких шкідливих і важких умов праці є однією із обов'язкових умов для призначення пенсії на пільгових умовах.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погоджується суд касаційної інстанції, на підставі наступного.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року від 25 листопада 2014 року (справа № 21-183а13, 21-519а14 відповідно).

З огляду на встановлені обставини та відповідні норми матеріального права, суд касаційної інстанцій погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо правомірності дій відповідача, оскільки атестація електрозварювальника ручної зварки на ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» за період з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2000 року з 30 липня 2014 року по 1 жовтня 2014 року не проводилася.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на те, що ухвалена у справі постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року відповідє наведеним критеріям, її необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді Черпак Ю.К.

Іваненко Я.Л.

Мойсюк М.І.