Справа № 169/188/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року Справа № 876/5465/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Турійського районного суду Волинської області від 03 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьк Капустинського Максима Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьк Капустинського Максима Юрійовича в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про притягненні до адміністративної відповідальності та закрити провадження по цій справі.

Постановою Турійського районного суду Волинської області від 03 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд відмовив в позові виключно на підставі наданого фрагменту відеозапису з бодікамери ZM 0321, що є вирваним із контексту всієї розмови з працівниками поліції, хоча навіть на ньому немає визнання ним винуватості, а міститься розмова фактично лише з обвинуваченнями у розмові по мобільному телефону. Таким чином, жодних доказів винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення немає і відповідачем суду не надано. Натомість, той факт, що він не надав жодного заперечення по факту вчинення правопорушення на місці зупинки не може покладатися в основу визнання його винним.

Разом з тим, суд не прийняв до уваги той факт, що у його автомобілі перебував пасажир, яка, в порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395 (із змінами і доповненнями), не була опитана по суті інкримінованого правопорушення працівниками поліції.

Крім того, судом не надано належної оцінки запереченням відповідача на позов, що підставою для винесення оскаржуваної постанови постала постанова Турійського районного суду Волинської області від 13 лютого 2017 року, яка не набрала законної сили і на цей день, тобто не є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, хоча сема не цю постанову суду відповідач посилається як на основний доказ і нібито саме на її виконання виніс щодо нього постанову, що оскаржувалась.

Зі змісту оскаржуваної постанови суду слідує, що його про час, місце і дату розгляду справи повідомляли викликом-повідомленням від 22 лютого 2017 року, яке отримано 28 лютого 2017 року. Однак, жодного листа про виклик на розгляд саме цієї справи він не отримував, а тому вважає, що не був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи.

Належним повідомленням вважається те, яке за своїм змістом відповідає певним вимогам, тобто у ньому повинно бути зазначено не тільки час, дата і місце розгляду справи, службова особа, яка буде її розглядати, але й яка справа підлягає розгляду, аби у особи була можливість зібрати та подати докази своєї невинуватості, підготувати і заявити, при необхідності, клопотання, наприклад про допит свідків чи витребування нових матеріалів, скористатися правовою допомогою та інше.

Даним критеріям повідомлення про запрошення не відповідає, так як із нього не можливо зробити висновок, про яку саме справу йдеться і якими із прав він міг скористатися, готуючись до розгляду справи. Оскільки він не вчиняв жодних порушень, то і не міг уявити, яка саме справа мала б розглядатися. Також, слід врахувати, що місто Луцьк знаходиться від місця його проживання на відстані біля 100 км і поїздка до Управління патрульної поліції лише для того, щоб дізнатися про назву справи, займе багато часу і коштів, які ніхто не відшкодує.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Судом першої інстанції з'ясовано, що відповідач ствердив, що факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 не заперечував під час його зупинення, та надав DVD диск з відеозаписом з місця розгляду справи. Згідно відеозапису позивач під час його зупинення працівниками поліції висловив заперечення лише з приводу розмов по мобільному телефону вказавши, що по скайпу розмовляла його пасажир, а щодо керування транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби не заперечував, навпаки, просив застосувати щодо нього попередження.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі. Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного цього Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Частиною 4 цієї статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 цієї статті якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Суд вірно вважав, що не заслуговують на увагу доводи позивача, про те, що в даному випадку мав бути складений протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було надіслано повідомлення від 22 лютого 2017 року про запрошення до патрульної поліції, яке він отримав 28 лютого 2017 року згідно повідомлення про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Луцьк Капустинського М.Ю. серії АР №863650 від 03 березня 2017 року винесена у відповідно до вимог КУпАП, а тому вірно вважав, що підстави для її скасування вісутні.

При цьому колегія суддів зазначає, що відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, щодо закриття провадження у справі, суд першої інстанції поза увагою залишив ту обставину, що згідно п. 3 ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень. А отже суд першої інстанції, з урахуванням вище викладеного, помилково відмовив у задоволенні позовних вимог чим по суті перебрав на себе повноваження органу, що розглядає справу про адміністративне правопорушення. Суд апеляційної інстанції вважає, що у цій частині позовних вимог провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ч. 1 ст. 203, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, постанову Турійського районного суду Волинської області від 03 квітня 2017 року по справі № 169/188/17 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення скасувати і провадження у справі у цій частині закрити.

В решті постанову Турійського районного суду Волинської області від 03 квітня 2017 року по справі № 169/188/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

В.Я. Макарик

Повний текст ухвали виготовлений 30.05.2017 року