Справа № 404/2911/17
Суддя: Самойленко Д. О.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/2911/17
Номер провадження 2-а/404/349/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого - судді Самойленко Д.О.,

при секретарі - Кулакевич І.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського об'єднаного управління пенсійного фонду України Кіровоградській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом мотивуючи його тим, що постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року «Про звільнення суддів» №1515-VIII її було звільнено у відставку з посади судді господарського суду Кіровоградської області. На виконання цієї постанови, наказом голови господарського суду Кіровоградської області №152-к від 14.09.2016 року її звільнено з посади судді у відставку. 20.09.2016 року вона звернулася до Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання, після чого вона була взята на облік із подальшим призначенням відповідних виплат. 01.12.2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання на підставі рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 року №4-рп/16 у справі №1-8/2016. Розглянувши її звернення, відповідач повідомив її, що у разі проведення згідно п. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (№1402 від 02.06.20016 року) перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, його розмір обмежуватиметься максимальним розміром 10 740 грн., у зв'язку з чим проведення зазначеного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є недоцільним. 27.01.2017 року вона знову звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку, але дана заява була залишена без відповіді. Позивач вважає, що такими діями відповідача було порушено її право на перерахунок пенсії. З зазначених підстав позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому просить суд визнати неправомірними дії Кропивницького об'єднаного управління пенсійного фонду України Кіровоградській області щодо відмови їй здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді з 01 грудня 2016 року без обмеження граничного розміру та виплати різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді з 01 грудня 2016 року без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку, з подальшим перерахуванням у випадку зміни заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді на якій вона працювала.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позові (а.с.2-7).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Причини не явки суду не повідомив. При цьому надав суду письмові заперечення проти позову, згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді, яке призначено на підставі Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Відповідно до частини першої статті 141 Закону № 2453 судді, який вийшов у відставку, виплачується щомісячне довічне грошове утримання або пенсія за його вибором. Згідно п. 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус судів» № 1402 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Водночас, згідно статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» тимчасово, у період з 1 січня 2016 р по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір, зокрема, щомісячного довічного грошового утримання, призначеного (перерахованого) відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати 10 740 гривень.

Суд, з урахуванням думки представника позивача, відповідно до ст.128 КАС України ухвалив про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року «Про звільнення суддів» №1515-VIII ОСОБА_1 була звільнена у відставку з посади судді господарського суду Кіровоградської області.

Наказом голови господарського суду Кіровоградської області №152-к від 14.09.2016 року ОСОБА_1 відрахована з штату суду.

Стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді складає 26 років 6 місяців 15 днів, що підтверджується трудовою книжкою та розрахунком стажу судді, виданим господарським судом Кіровоградської області.

20.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання, після чого позивач була взята на облік із подальшим призначенням відповідних виплат.

Відповідно довідки №18 від 20.09.2016 року виданої головним бухгалтером Господарського суду Кіровоградської області про те, що заробітна плата, яка враховується при призначені (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становить 26 100 грн..

01.12.2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання у зв'язку з підвищенням мінімальної заробітної плати.

Розглянувши звернення ОСОБА_1, відповідач повідомив її, що у разі проведення згідно п. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (№1402 від 02.06.20016 року) перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, його розмір обмежуватиметься максимальним розміром 10 740 грн., у зв'язку з чим проведення зазначеного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є недоцільним.

27.01.2017 року ОСОБА_1 знову звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку, але дана заява була залишена без відповіді.

Проте, суд з таким рішенням відповідача не погоджується з огляду на наступне.

Право судді у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання гарантовано ч.1 ст.55 та ч.1 ст.126 Конституцією України, ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року та ч.3 ст.141 Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року.

Згідно частини 2статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З 01 грудня 2016 року змінився розмір мінімальної заробітної плати в України, розмір прожиткового мінімуму та розмір грошового утримання працюючого судді, що є підставою для перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання відповідно до закону, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016 року.

Додаткові гарантії незалежності суддів визначені також у п.8 ч.4 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.), у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно якої незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Таким чином у відповідача є всі законні підстави для перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року ч.3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-УІ підлягає застосуванню у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 р. № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює па відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошовою утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Вищевказаним рішенням законодавчо підтверджено право і обов'язок відповідача на здійснення перерахунку довічного грошового утримання.

У пункті 25 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ зазначено, що коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків судівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (Відомості ВРУ, 2010р., №№41-45, ст..529; 2015р., №№18-20, ст..132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків судівської винагороди судді, обчисленої, відповідно до зазначеного Закону.

Однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ст.ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Тому звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку, що відмовляючи позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді з 01 грудня 2016 року без обмеження граничного розміру та виплати різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді з 01 грудня 2016 року без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку.

В іншій частині вимоги позивача не знайшли свого підтвердження при розгляді справи і позивачем не було надано суду належних доказів обґрунтованості цих вимог.

Посилання відповідача на те, що 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402 від 02.06.2016 року, як на одну з підстав для відмови у задоволенні заяви про перерахунок довічного грошового утримання, не несе за собою ніякого юридичного чи сенсового навантаження, оскільки зазначений Закон регулює безпосередньо правовідносини з приводу довічного утримання судді, які виникли після набрання ним чинності. Крім цього, в цьому законі також передбачено умови перерахунку довічного грошового утримання ст. 142 ч.3.

Крім цього, посилання відповідача на ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», відповідно до якого тимчасово з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати 10 740 грн., а відповідно і розмір раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання обмежується максимальним розміром 10 740 грн. не обгрунтовані, оскільки зміни до ч.2 зазначеного вище закону були внесені на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, положення якого Конституційним Судом України визнані неконституційними і втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 08.06.2016 року.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог які задовольняються судом, а відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову в цій частині вимог.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України №988 від 21.12.2016 року «Про деякі питання функціонування територіальних органів пенсійного фонду» Кіровоградське об'єднане управління пенсійного фонду України Кіровоградській області перейменовано на Кропивницьке об'єднане управління пенсійного фонду України Кіровоградській області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-70, 71, 86, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Кропивницького об'єднаного управління пенсійного фонду України Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді з 01 грудня 2016 року без обмеження граничного розміру та виплати різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку.

Зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління пенсійного фонду України Кіровоградській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді з 01 грудня 2016 року без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Д. О. Самойленко