Справа № 804/4350/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/4350/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року

справа № 804/4350/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2016 року у справі №804/4350/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євраз Україна» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Дніпропетровська митниця ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євраз Україна» 11 липня 2016 року звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Дніпропетровська митниця ДФС, згідно з яким, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 02.07.2016 року:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення повинні бути скасовані, оскільки висновки відповідача, щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства викладених у актах від 14.06.2016 року №196/28-01-42-37301872, №197/28-01-42-37301872 (далі - акти перевірки) на підставі яких було прийнято оскаржені рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та розгляду справи без врахування істотних обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відтворює зміст доводів викладених в письмових заперечень проти позову щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства зазначених в актах перевірки.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача та третьої особи які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено камеральні перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «ТД «ЄВРАЗ УКРАЇНА» за березень та квітень 2016 року, за результатами яких складено акт №196/28-01-42-37301872 від 14.06.2016р. «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «ТД «ЄВРАЗ УКРАЇНА» за березень 2016 року» та акт №197/28-01-42-37301872 від 14.06.2016р. «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «ТД «ЄВРАЗ УКРАЇНА» за квітень 2016 року».

В акті №196/28-01-42-37301872 від 14.06.2016р. відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п.192.1, ст.192, ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (за змінами та доповненнями, діючими в періоді, що охоплений перевіркою) ТОВ «ТД «ЄВРАЗ Україна» неправомірно здійснено коригування податкових зобов’язань по декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року (по податкових накладних березня 2013 року) у бік зменшення на суму податку на додану вартість (далі - ПДВ) 799523,00 грн., що призвело до порушення п.200.1 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (за змінами та доповненнями, діючими в періоді, що охоплений перевіркою) та, як наслідок, позивачем було занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов’язання і сумою податкового кредиту на 799523,00 грн.

В акті №197/28-01-42-37301872 від 14.06.2016р. зазначено, що на порушення п.192.1, ст. 192, ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (за змінами та доповненнями, діючими в періоді, що охоплений перевіркою) ТОВ «ТД «ЄВРАЗ Україна» неправомірно здійснено коригування податкових зобов’язань по декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року (по податкових накладних березня 2013 року) у бік зменшення на суму ПДВ 879797,00 грн., що призвело до порушення п.200.1 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями, діючими в періоді, що охоплений перевіркою), що в свою чергу призвело до завищення від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання і сумою податкового кредиту на 469875,00 грн. та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов’язання і сумою податкового кредиту на 409922,00 грн.

Водночас, в акті зазначалося, що при відображені позивачем в уточнюючій декларації за квітень 2016 року від’ємного значення між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту у сумі 469875,00 грн. (рядок 19 декларації) та суми від’ємного залишку, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 469875,00 грн. (рядок 21 декларації) встановлено порушення, оскільки відповідно до п.192.1, ст.192 Податкового кодексу України постачальник має право зменшити суму податкових зобов’язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної, проте ТОВ «Торговий дім «Євраз Україна» здійснено коригування податкових зобов’язань за квітень 2016 року на суму ПДВ «» 879796,52 грн. на підставі бухгалтерської довідки №1 від 18.05.2016р., без здійснення будь-якої події. Податкові накладні, до яких проводиться коригування, в Єдиному реєстрі податкових накладних не зареєстровані, розрахунки коригування до них не виписувались. Крім того, посилаючись на п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, а також п.1 ст.256, ст.257 Цивільного кодексу України, відповідач зазначав, що у разі, коли після спливу 1095 днів відбувається зміна ціни поставленого товару, позивач не має права відкоригувати податкові зобов’язання. Тим паче, що предметом оскарження були аркуші коригування до ВМД, на підставі яких формувався податковий кредит ТОВ «Торговий дім «Євраз Україна», тобто призупинення перебігу позовної давності відповідно до вимог ст.257 ЦК України стосується лише податкового кредиту.

На підставі акта перевірки №197/28-01-42-37301872 від 14.06.2016р. відповідачем було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, протягом грудня 2012 року позивач звертався до Дніпропетровської митниці Міндоходів, правонаступником якої є Дніпропетровська митниця ДФС, для митного оформлення вантажу шляхом подання митних декларацій, а саме: від 02.12.2012 р. №110010000/2012/010102, від 03.12.2012 року №110010000/2012/010116, від 04.12.2012 року №110010000/2012/010181, від 06.12.2012 року №110010000/2012/010251, від 10.12.2012 року №110010000/2012/010359, від 10.12.2012 року №110010000/2012/010382, від 10.12.2012 року №110010000/2012/010383, від 13.12.2012 року №110010000/2012/010504, від 14.12.2012 року №110010000/2012/010534, від 14.12.2012 року №110010000/2012/010529, від 16.12.2012 року №110010000/2012/010562, від 19.12.2012 року №110010000/2012/010687.

Дніпропетровською митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2012/601290/1 від 02.12.2012 року, №110010000/2012/601299/1 від 03.12.2012 року, №110010000/2012/601310/1 від 04.12.2012 року, №110010000/2012/601324/1 від 06.12.2012 року,

Позивачем було здійснено митне оформлення товару під гарантійні зобов’язання згідно з ч.7 ст.55 Митного кодексу України та перераховано суми митних платежів на підставі скоригованої митним органом митної вартості товарів шляхом здійснення передоплати за митне оформлення

Після випуску імпортованого товару під гарантійні зобов’язання позивач направив вказаний товар кінцевим отримувачам та нарахував податкові зобов’язання, що підтверджується податковими накладними №559 від 31.12.2012 року та №563 від 31.12.2012 року (по контрактній вартості).

Після спливу строку гарантійних зобов’язань згідно з ч.7 ст.55 Митного кодексу України, посадовими особами Дніпропетровської митниці надано позивачу аркуші коригування до митних декларацій для відображення нових відомостей про товари, що стали відомі після закінчення їх митного оформлення, зазначених у відповідних графах митних декларацій з розрахунком сум нових митних платежів за новими відомостями та сум доплати митних платежів, з урахуванням яких загальна сума доплати склала 1679319,20 грн.

Відповідно до отриманих аркушів коригування позивач провів донарахування додаткових податкових зобов’язань, розраховуючи між контрактною вартістю та митною вартістю, яка була скоригована Дніпропетровською митницею ДФС, що підтверджується податковими накладними №850 від 31.03.2013 року та №851 від 31.03.2013 року.

Таким чином, внаслідок прийняття митним органом рішень про коригування митної вартості, платник податків подав митні декларації із зазначенням у них завищеної митної вартості товару, що призвело до збільшення розміру податкових зобов’язань з податку на додану вартість (в цьому випадку на суму 1679319,20грн.).

Не погодившись з зазначеними вище рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання їх протиправними та скасування, зобов’язання Дніпропетровської митниці Міндоходів надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення надмірно сплаченої суми ПДВ в розмірі 1679 319,20 грн., шляхом її зарахування на поточний рахунок ТОВ «Торговий дім «Євраз Україна» та зобов’язання Дніпропетровської митниці здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.

15.03.2016р. Дніпропетровською митницею підготовлено висновки до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення надмірно сплаченої суми ПДВ в розмірі 167 319,20грн. за митними деклараціями №110010000/2012/010103 від 02.12.2012 року, №11001000/2012/010143 від 03.12.2012 року, №110010000/2012/010186 від 04.12.2012 року, №110010000/2012/010270 від 07.12.2012 року, №110010000/2012/010394 від 11.12.2012 року, №110010000/2012/010398 від 10.12.2012 року, №110010000/2012/010399 від 10.12.2012 року, №110010000/2012/010507 від 13.12.2012 року, №110010000/2012/010553 від 14.12.2012 року, №110010000/2012/010552 від 14.12.2012 року, №110010000/2012/010566 від 16.12.2012 року, №110010000/2012/010689 від 19.12.2012 року).

21.03.2016р. на електронний рахунок ТОВ «Торговий дім «Євраз Україна» в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість було зараховано кошти в сумі 1679319,20 грн.

Після цього, посадовими особами Дніпропетровської митниці ДФС надано позивачу аркуші коригування до вищевказаних митних декларацій для відображення нових відомостей про товари, що стали відомі після закінчення їх митного оформлення, зазначених у відповідних графах митних декларацій з розрахунком сум нових митних платежів за новими відомостям, з урахуванням судового рішення, яким скасовано рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості та фактично визнано правомірним митне оформлення товару за ціною контракту.

На підставі цих аркушів коригування ТОВ «Торговий дім «Євраз Україна» провело перерахунок податкового кредиту та податкових зобов’язань з ПДВ (по податкових накладних березня 2013 року) шляхом подання до відповідача вищевказаних уточнюючих податкових декларацій з ПДВ за березень та квітень 2016 року.

Отже судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач фактично двічі сплатив до бюджету суму 1679319,20 грн., а саме: як ПДВ на митниці по рішенням про коригування митної вартості товарів та як податкові зобов’язання з ПДВ при продажі цього товару відповідно до норми п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України.

Крім того, після отримання аркушів коригування, позивач з урахуванням положень п. 50.1 ст.50 Податкового кодексу України відповідно до якої, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку, здійснив коригування податкових зобов’язань, що були відображені в обліку на підставі податкових накладних №850 від 31.03.2013р. та №851 від 31.03.2013р. які не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки, ТОВ «Торговий дім «Євраз Україна» самостійно донарахував собі податкові зобовязання до рівня скоригованої митної вартості товару та відповідно до норми п.4 Порядку ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010р., не зареєстрував зазначені податкові накладні, оскільки вони не видавались покупцеві, а залишалися у позивача.

Таким чином є вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки при складанні податкових накладних та донарахуванні податкових зобов’язань з податку на додану вартість до рівня скоригованої митної вартості товарів позивач не зобов’язаний реєструвати податкові накладні в ЄРПН, тому і при отриманні від Дніпропетровської митниці ДФС аркушів коригування позивач не зобов’язаний реєструвати розрахунки коригування до таких податкових накладних.

При цьому є безпідставними доводи відповідача про те, що позивачем здійснено коригування податкових зобов’язань та податкового кредиту за відсутності здійснення будь якої події та лише на підставі бухгалтерських довідок, адже позивачем було здійснено коригування податкових зобов’язань та податкового кредиту на підставі отриманих аркушів коригування до митних декларацій, які видані Дніпропетровською митницею ДФС, що є уповноваженим державним органом з питань адміністрування та справляння митних платежів.

При цьому суд першої інстанції вірно врахував те, що оскільки програмне забезпечення «МЕДОК» не дозволяє скласти та зареєструвати розрахунок коригування за правилами діючими у 2013 році, позивач, керуючись п.46.4 ст.46 Податкового кодексу України, яка передбачає право платника податків подати разом з податковою декларацією доповнення до такої декларації, які складені за довільною формою, та вважатиметься невід'ємною частиною податкової декларації, надав до податкової декларації з податку на додану вартість за березень та квітень 2016 року бухгалтерські довідки від 18.05.2016р., які є первинними документами, що підтверджується відомостями відображеними СДПІ в актах камеральних перевірок.

Також суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що посадовими особами СДПІ в акті камеральної перевірки №197/28-01-42-37301872 від 14.06.2016р. невірно зазначено дату та номер наданої до СДПІ бухгалтерської довідки, а саме: замість «бухгалтерська довідка №2 від 30.04.2016 року», вказано «бухгалтерська довідка №1 від 18.05.2016 року». Надання до СДПІ бухгалтерської довідки №2 від 30.04.2016 року підтверджується листом позивача від 19.05.2016р. №70 «Про надання пояснень до уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року» зі штампом СДПІ про отримання 19.05.2016р.

Водночас, суд першої інстанції надав вірну оцінку доводам викладеним в акті перевірки від 14.06.2016р. №196/28-01-42-37301872 та акті перевірки від 14.06.2016р. №197/28-01-42-37301872 щодо безпідставності доводів відповідача про сплив строку позовної давності для коригування податкових зобов’язань з податку на додану вартість, враховуючи наступне.

Згідно з п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При цьому, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Так, відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Статтею 43 Податкового кодексу України визначено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст.301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п.43.3 ст.43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Таким чином, враховуючи, що при оскарженні рішень про коригування митної вартості товарів, на підставі яких позивачем було сформовано податковий кредит, який було сплачено при оформленні імпортованого на митну територію України товару та донараховані податкові зобов’язання з податку на додану вартість на суму різниці між контрактною ціною та митною вартістю скоригованою митним органом, строк позовної давності на повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість і, як наслідок, повернення сум грошового зобов'язання зупиняється на період оскарження рішень контролюючого органу (рішень про коригування митної вартості товарів Дніпропетровської митниці ДФС).

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність доводів відповідача щодо неправомірності відображення позивачем сум коригування податкового кредиту, що здійснюється на підставі аркушів коригування, у рядку 12 «Коригування податкового кредиту» уточнюючих декларацій з ПДВ за березень та квітень 2016 року, в той час як вони повинні бути віднесені до рядка 11.1 «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи та отримані від нерезидента на митній території України послуги за основною ставкою» враховуючи наступне.

В рядку 11.1 податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, зазначаються показники «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи та отримані від нерезидента на митній території України послуги за основною ставкою», в той час, як позивач коригував податковий кредит, а отже при коригуванні податкового кредиту показники проставляються в рядку 12 податкової декларації з податку на додану вартість «Коригування податкового кредиту».

При цьому, позивач в березні та квітні 2016 року не ввозив на митну територію України товари, а здійснив коригування податкового кредиту на підставі отриманих від Дніпропетровської митниці ДФС аркушів коригування до митних декларацій.

До того ж, віднесення до рядка 11.1 «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи та отримані від нерезидента на митній території України послуги за основною ставкою» суми коригування податкового кредиту на суму ПДВ з позначкою «-», є технічно не можливим, що підтверджується роздруківкою скрін-шот з програми «Медок», з якого слідує, що значення поля рядку 11.1 не може бути від’ємним, тобто з показником мінус (копія скрін-шота та квитанції протоколу перевірки наявні в матеріалах справи).

Крім того, в наказі № 21 від 28.01.2016 року «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» на який посилається відповідач в апеляційній скарзі не зазначено про те, що суми коригування податкового кредиту на суму ПДВ «-», що здійснюється на підставі аркушів коригування повинні бути віднесено до рядка 11.1 податкової декларації з ПДВ.

Водночас, як зазначено в актах камеральних перевірок від 14.06.2016р. №196/28-01-42-37301872 та від 14.06.2016р. №197/28-01-42-37301872, таке віднесення не вплинуло на результати розрахунку з бюджетом.

Крім того, під час проведення вказаних камеральних перевірок не встановлювався факт виникнення подвійного відшкодування ПДВ і такого висновку в основу прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень покладено не було.

При цьому, судом першої інстанції встановлено та представниками відповідача не заперечується, що позивач дійсно фактично двічі сплатив до бюджету суму 1679319,20 грн., а саме: при сплаті ПДВ на митниці по рішенням останньої про коригування митної вартості товарів та податкові зобов’язання з ПДВ при продажу цього товару, які були самостійно визначені ТОВ «Торговий дім «Євраз Україна» відповідно до норм п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України.

Щодо доводів відповідача викладених в апеляційні скарзі відносно неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, розгляду справи без врахування істотних обставин, що мають значення для справи суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Фактично доводи зазначені в апеляційній скарзі є доводами відповідача викладеними в письмових запереченнях проти позову та яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскарженому рішенні. Крім того, відповідачем в апеляційній скарзі не зазначається які саме на його думку норми матеріального права застосовано судом не вірно, а норми процесуального права порушено та які істотні обставини необґрунтовано не враховано судом першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов’язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2016 року у справі №804/4350/16 – без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 6 червня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко