Справа № 807/1661/16
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/5487/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря Андрушківа І.Я.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Закарпатської області про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Прокуратури Закарпатської області про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову, оскільки матеріали службової перевірки стосуються подій щодо особистого життя позивача, поза межами суспільної діяльності та не свідчить про порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши клопотання про відкладення судового розгляду. Оскільки явка позивача чи його представника в суді апеляційної інстанції не визнана судом обовязковою, а також в звязку з тим, що клопотання представника позивача не підтверджене належними доказами і позивач міг особисто взяти участь в судовому засіданні чи укласти договір з іншим представником, колегія суддів вважає за можливе, проводити розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом прокурора Закарпатської області від 13.04.2016 року № 191к позивача призначено на посаду прокурора Мукачівської місцевої прокуратури.

Наказом прокурора Закарпатської області від 11.09.2016 року № 172 щодо ОСОБА_2 призначено службову перевірку, метою якої було зясування обставин вчинення вказаним працівником дорожньо-транспортної події, що мала місце 10.09.2016 року в місті Мукачево.

За результатами службової перевірки складено висновок, який затверджено прокурором області 28.09.2016 року, із яким у встановленому порядку ознайомлено особу, стосовно якої її проведено, а копію висновку долучено до особової справи ОСОБА_2

Наказом прокурора Закарпатської області від 28.09.2016 року № 662к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення вимог Закону України "Про прокуратуру", ОСОБА_3 працівника прокуратури, правил прокурорської етики прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_2 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури Закарпатської області. Цим же наказом датою звільнення ОСОБА_2 визначено перший робочий день після закінчення періоду його тимчасової непрацездатності.

Наказом прокурора Закарпатської області від 18.10.2016 року № 690к "Про внесення змін до наказу прокурора області від 28 вересня 2016 року № 662к про притягнення до дисциплінарної відповідальності", внесено зміни до абзацу 2 резолютивної частини наказу прокурора області від 28.09.2016 № 662к та датою звільнення ОСОБА_2 слід вважати 18 жовтня 2016 року.

Згідно наказу прокурора Закарпатської області від 08.02.2017 року № 75к "Про зміну наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2Я.", втратив чинність наказ прокурора області від 18.10.2016 року № 690к, та внесено зміни до абзацу 2 резолютивної частини наказу прокурора області від 28.09.2016 № 662к та датою звільнення ОСОБА_2 слід вважати 7 листопада 2016 року.

Колегія суддів зазначає, що законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України є Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон України "Про прокуратуру"), який набрав чинності частково з 15.07.2015 року.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про прокуратуру" організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України "Про прокуратуру" прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Це означає, що призначення особи на посаду прокурора і звільнення прокурора із займаної посади може відбуватися виключно з підстав та у порядку, передбаченому Законом України "Про прокуратуру", який є спеціальним для цього виду правовідносин з приводу проходження публічної служби.

Стаття 51 Закону України "Про прокуратуру" встановлює загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді. Так, відповідно до пункту 9 частини 1 цієї статті прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що підставою звільнення позивача із органів прокуратури стали обставини, які дали підстави розцінити дії та поведінку прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_2. такими, що вчинені з грубим порушенням вимог ст.19 Закону України "Про прокуратуру" (зобовязує прокурора додержуватись правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як працівника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури), ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури (зобовязує працівника прокуратури не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс) та ОСОБА_3 працівника прокуратури.

Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_2, останнім прийнято ОСОБА_3 працівника прокуратури 23.08.2013 року.

ОСОБА_4 працівника прокуратури зобовязує усіх працівників прокуратури неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати свої службові обовязки, сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку, захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави. ОСОБА_3 несумісне з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

Аналізуючи текст ОСОБА_3, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення ОСОБА_3. Тому, складаючи ОСОБА_3, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобовязання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У звязку з цим як порушення ОСОБА_3 слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обовязкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обовязків.

Тобто, як порушення ОСОБА_3, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення повязується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

ОСОБА_5, працівник прокуратури покладає на себе не тільки певні службові зобовязання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Згідно з ч.3 ст.48 Закону України "Про прокуратуру" за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи вчинення ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України.

Частиною 1 статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України передбачено, що дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Положеннями ст.9 Дисциплінарного статуту прокуратури України передбачено, що дисциплінарними стягненнями є: догана; пониження в класному чині; пониження в посаді; позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; звільнення; звільнення з позбавленням класного чину.

Згідно із ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Під час проведення службового розслідування (перевірки) підлягають з'ясуванню, зокрема, обставини події, у зв'язку з якою проводиться розслідування (перевірка), наявність у діянні прокурорсько-слідчого працівника ознак кримінального правопорушення, інших ганебних вчинків, порушень ОСОБА_5 працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, їх мотиви, причини і умов, що сприяли вчиненню порушення, роль їх безпосереднього керівника, інших посадових осіб у недопущенні порушення (п. 8 Інструкції).

У відповідності до вимог Дисциплінарного статуту прокуратури України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 №104, прокурором області призначено проведення службового розслідування метою якого було зясування обставин вчинення ОСОБА_2 дорожньо-транспортної події, що мала місце 10.09.2016 року в місті Мукачево.

Під час зазначеної перевірки було отримано пояснення від ОСОБА_2, які він надав 11.09.2016 року та після покращення стану здоровя - 21.09.2016 року. Тобто, відповідачем - прокуратурою області - дотримано приписи закону щодо з'ясування обставини проступку та одержання письмового пояснення від особи, яка його вчинила. В подальшому, складено висновок, який затверджено прокурором області 28.09.2016 року, із яким у встановленому порядку ознайомлено особу, стосовно якої її проведено, а копію висновку долучено до особової справи ОСОБА_2

За результатами службової перевірки та з урахуванням обставин і тяжкості вчиненого проступку, а також набуття подією за участі ОСОБА_2 негативного суспільного резонансу і розголосу в засобах масової інформації, чим завдано шкоду авторитету органів прокуратури України, особою, уповноваженою застосовувати дисциплінарні стягнення - прокурором області прийнято рішення про застосування такого виду стягнення, передбаченого ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України, як звільнення.

Колегія суддів зазначає, що звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Положення ст. 46 Закону України "Про прокуратуру", ст. 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України встановлюють, що працівники прокуратури повинні мати необхідні ділові та високі моральні якості, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків із справедливістю та непідкупністю, бути принциповими і непримиренними до порушень закону, особисто суворо додержуватися вимог закону. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоду інтересам держави та суспільства.

Згідно з вимогами абз. 2, 4 ч. 2 ст. 462 Закону України "Про прокуратуру" прокурори і слідчі підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, у випадках порушення ОСОБА_5 працівника прокуратури чи відмови від її прийняття, притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України.

Аналіз фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів дає суду дійти висновку, що ОСОБА_2 дискредитував себе як працівника прокуратури та завдав значної шкоди авторитету органів прокуратури.

Наведене свідчить про грубе порушення прийнятої позивачем ОСОБА_4 працівника прокуратури, а тому, на переконання суду, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади є співмірним із вчиненим позивачем проступком.

На переконання суду, вчинення прокурором Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_2 дій, які порушують ОСОБА_5 працівника прокуратури, підтверджене матеріалами справи, що є підставою для застосування такого виду стягнення, як звільнення з займаної посади та органів прокуратури. Покликання позивача на те, що матеріали службової перевірки стосуються подій щодо особистого життя позивача, поза межами суспільної діяльності та не свідчить про порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, колегія суддів відхиляє так як чинним законодавством не передбачено відповідальність за порушення ОСОБА_5 працівника прокуратури, вчинене лише в робочий час.

Судом відхиляються також доводи позивача щодо неправомірності його звільнення з тих підстав, що в його діях відсутні підстави для кримінальної чи адміністративної відповідальності, так як відсутності в діях особи складу кримінально злочину чи адміністративного правопорушення не виключає наявність в діях цієї особи підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Виходячи з наведеного, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_2 проведено в межах повноважень, в порядку та у спосіб, встановлений нормами діючого законодавства, з дотриманням відповідачем діючих станом на час виникнення спірних правовідносин нормативно правових актів, зокрема, Закону України "Про прокуратуру", Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України та Дисциплінарного статуту прокуратури України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі № 807/1661/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8

Повний текст ухвали виготовлений 01 червня 2017 року.