Справа № 2-а-1958/11
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 р. Справа № 2-а-1958/11

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Францішко Ю.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 травня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі № 2-а/1958/11 в порядку ч.9 ст. 267 КАС України, -

встановиЛА:

Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 01.07.2011 року визнано дії управління пенсійного фонду України у Голопристанському районі Херсонської області щодо відмови ОСОБА_4 у здійсненні перерахунку та виплаті державної та додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними. Зобов'язано управління пенсійного фонду України у Голопристанському районі Херсонської області призначити ОСОБА_4 державну пенсію та пенсію, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.49, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити відповідний перерахунок та виплатити ОСОБА_4 державну пенсію, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 01.05.2009р. по 01.07.2011р. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

22.11.2012 року Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України у Голопристанському районі Херсонської області задоволено та Постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 01.07.2011 року скасовано. Адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано дії управління Пенсійного фонду України у Голопристанському районі Херсонської області щодо відмови ОСОБА_4 у здійсненні перерахунку та виплаті державної та додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Голопристанському районі Херсонської області призначити ОСОБА_4 державну пенсію та пенсію, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.49, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити відповідний перерахунок та виплатити ОСОБА_4 державну пенсію, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 27.10.2010 року.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 травня 2017 року в задоволені заяви ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі № 2-а/1958/11 в порядку ч.9 ст. 267 КАС України відмовлено.

Не погодившись з Ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 травня 2017 року та ухвалити нове рішення по справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Положеннями статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України визначено повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання.

Вказана стаття передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах: 1) судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення, 2) судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб.

Способами судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних за правилами наведеної правової норми є зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Згідно ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Так, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, п. 197). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов'язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід'ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Отже встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом суду, а не його обов'язком, яке реалізується виключено під час прийняття постанови по суті.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що Вищий адміністративний суд України у листі від 09.01.2013 № 28/12/13-13 надав судам роз'яснення, що у разі звернення позивача із заявою про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви.

Як вибачається з матеріалів справи, у постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 року питання щодо встановлення судового контролю не вирішувалося, а тому суд першої інстанції цілком правомірно відмовив в задоволені заяви ОСОБА_4 про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі № 2-а/1958/11 в порядку ч.9 ст. 267 КАС України.

Крім того, дана обставина вже була раніше встановлена та правова позиція визначена Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2017 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, - за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 травня 2017 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3