Справа № 807/691/13-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року № 876/2509/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Довгополова О.М.,
суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 , яким з врахуванням уточнення позовних вимог просив: визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо незабезпечення його щомісячною грошовою додатковою винагородою як наземного спеціаліста, який забезпечує безпеку польотів літаків і вертольотів, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2012 року № 956; зобов`язати Міністерство оборони України виконати постанову Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 та забезпечити його вказаною щомісячною грошовою додатковою винагородою; стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на його користь щомісячну грошову додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 як наземному спеціалісту, який забезпечує безпеку польотів літаків і вертольотів, в розмірі 133907,85 грн.
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.
Постанова мотивована тим, що хоча до посадових обов`язків ОСОБА_1 і належить обов`язок щодо забезпечення безпеки польотів літаків та вертольотів, однак посада штурман наведення, яку займає позивач, згідно з Додатком 1 до «Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди окремим категоріям військовослужбовців Збройних Сил України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 року № 595, не відноситься до посад, які відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 надають право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що у позивача відсутнє законодавчо визначене право на отримання спірної щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої зазначеними Постановою та Інструкцією.
Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що він проходить військову службу на посаді штурмана наведення пункту наведення авіації та відноситься до категорії військовослужбовців офіцерів-наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, в зв`язку з чим відповідно до наказу Міністерства оборони України від 05.12.2012 року № 825 мав право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення, але відповідачі протиправно не виплачували її, хоч він виконує службові обов`язки на одному рівні з особами, які забезпечуються даною грошовою винагородою. Позивач наголошує, що суд першої інстанції встановив та визнав, що посада штурман наведення, яку він займає, відноситься до категорії наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, що, на думку позивача, має визначальне значення для виплати йому спірної грошової винагороди.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановив суд, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, з 28.12.2001 року призначений на посаду штурман наведення пункту наведення авіації Військової частини НОМЕР_2 .
23.01.2013 року позивач звертався до командира Військової частини НОМЕР_2 з рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням щодо включення його з 24.10.2012 року до наказу «Про виплату щомісячної додаткової грошової винагороди особовому складу Військової частини НОМЕР_1 , які займають посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів», відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, мотивуючи рапорт тим, що посада штурмана наведення пункту наведення авіації відноситься до категорії посад наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів згідно з наказом Міністра оборони України від 08.01.2008 року № 2 та наказу Командувача Повітряних Сил України від 18.02.2008 року № 2.
Однак вказаний рапорт позивача не було задоволено, не виплачувалось щомісячної додаткової грошової винагороди та не було надано жодної відповіді.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних дій (бездіяльності) відповідачів з таких підстав.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2012 року № 956 були внесені зміни до постанови від 22.09.2010 року № 889 «Про питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», які набули чинності з 24.10.2012 року.
З врахуванням внесених змін, п. 1 даної Постанови було передбачено встановлення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
А п. 2 цієї Постанови було передбачено, що граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Відповідно до п. п. 3.3, 3.8 «Інструкції із забезпечення безпеки польотів (перельотів) авіації Повітряних Сил Збройних Сил України», затвердженої наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 25.05.2006 року № 154, роботу з обслуг командних центрів та пунктів всіх рівнів по контролю за польотами (перельотами) і забезпеченню їх безпеки організовують відповідні оперативні чергові (старші обслуг), які у всіх випадках, коли не гарантується безпека польотів, негайно вживають заходів щодо запобігання авіаційних подій. Старші обслуг командних пунктів (керівник дальньої зони командних пунктів, черговий штурман пункту наведення авіації, офіцер бойового управління командного пункту), що забезпечують переліт літаків (вертольотів), зобов`язані організувати проводку літаків (вертольотів) в межах зони виявлення радіолокаційних станцій.
Також в листі Військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2013 року № 173/205 зазначено, що відповідно до наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 18.02.2008 року № 2 та на підставі наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2011 року № 31 та № 33, ОСОБА_1 був допущений до самостійного несення бойового чергування на пункті наведення авіації у 2012, 2013 і 2014 роках, здійснює бойове чергування згідно функціональних обов`язків штурман наведення в якості чергового штурмана наведення, який є старшим обслуги пункту наведення авіації під час несення бойового чергування та при виконанні функціональних обов`язків штурмана наведення позивач здійснює контроль за польотами (перельотами) літаків та вертольотів і забезпечує їх безпеку.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що, виконуючи обов`язки чергового штурмана, ОСОБА_1 є наземним спеціалістом, який забезпечує безпеку польотів літаків і вертольотів.
Водночас суд першої інстанції також правильно зазначив, що у постанові Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 відсутні норми, які визначають конкретні розмір, порядок та умови виплати спірної грошової винагороди військовослужбовцям, а навпаки делеговано функції щодо визначення цих умов і критеріїв іншим органам державної влади, зокрема, Міністерству оборони України. І саме на виконання п. 2 вказаної постанови наказом Міністерства оборони України від 15.11.2010 року № 595 була затверджена зазначена вище Інструкція.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 можуть застосовуватись лише в сукупності та з врахуванням норм зазначеної Інструкції.
Відповідно до пп. 2.3 «Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди окремим категоріям військовослужбовців Збройних Сил України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.11.2010 року № 595, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.11.2010 року за № 1194/18489 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції), виплата винагороди здійснюється в розмірах до 100 відсотків місячного грошового забезпечення на місяць військовослужбовцям, які займають посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України за Переліком посад військовослужбовців наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України (додаток 1).
Тобто даною нормою було чітко передбачено обов`язкову умову виплати військовослужбовцям зазначеної грошової винагороди наявність посади, яку займає військовослужбовець, у відповідному переліку, визначеному додатком 1 до вказаної Інструкції.
Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, в Переліку посад військовослужбовців наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України, визначених Додатком 1 до даної Інструкції, відсутня посада штурман наведення, яку обіймав ОСОБА_1 .
Також в примітках до даної Інструкції встановлені певні умови для виплати спірної грошової винагороди, зокрема: якщо передбачені в штаті військової частини за посадою, що займає військовослужбовець, цифрові позначення військово-облікової спеціальності і посади збігаються з цифровими позначеннями військово-облікової спеціальності та посади, зазначених у цьому Переліку; якщо посади, перераховані у цьому Переліку, наявні: в авіаційних бригадах, полках, базах (експериментальних, навчальних), ескадрильях, загонах, ланках; у льотно-випробувальних підрозділах науково-дослідних організацій, випробувальних полігонів (центрів); у літаючих авіаційно-технічних лабораторіях, авіаційно-ремонтних майстернях; на диспетчерських, командних (головних командних) пунктах (центрах), пунктах наведення авіації; у центрах пошуково-рятувального та аеронавігаційного забезпечення польотів авіації, відділах (групах) оперативних чергових, штурманських управліннях та службах; у військових частинах та підрозділах зв`язку, автоматизованого управління, радіотехнічного, аеродромно-технічного забезпечення, в авіаційних комендатурах та на авіаційних полігонах, які безпосередньо забезпечують польоти літаків та вертольотів; якщо особи офіцерського складу, які займають посади з групою військово-облікової спеціальності 06, 12, 20, 60, 62 цього Переліку, фактично забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів.
Враховуючи наведені вище обставини та положення норм законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що хоча до посадових обов`язків ОСОБА_1 і відноситься обов`язок щодо забезпечення безпеки польотів літаків та вертольотів, однак займана ним посада штурмана наведення не передбачена у Додатку 1 до зазначеної вище Інструкції, а, отже, не відноситься до посад, які дають право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі № 807/691/13-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Ухвала складена в повному обсязі 29.05.2017 року