Справа № 808/522/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року о/об 12 год. 08 хв.Справа № 808/522/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродслужби в Запорізькій області про скасування рішення про накладення штрафу,

за участі предстаників:

від позивача - ОСОБА_2

(особа дія на підставі договору б/н від 20.03.2017 року)

від відповідача - ОСОБА_3

(діє на підставі довіреності №4 від 01.07.2016 року)

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держпродслужби в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати дії Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізький області по притягненню фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідальності незаконними та скасувати рішення виконуючого обовязки начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області №000018 від 18 листопада 2016 року про накладення штрафу.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що зі змісту напису на конструкції, її розміру та місці розташування, вбачається, що конструкція, яка розміщена в м. Мелітополь Запорізької області по вулиці Леніна буд. 2 а, зі змістом «магазин ОХОТА РИБАЛКА все для охоти рибалки туризму салюти» біля входу у приміщена магазину, не є зовнішньою рекламою, а є табличкою магазину.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав та просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у письмових поясненнях, відповідно до яких зазначає, що рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 18 листопада 2016 року №000018 прийнято Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області у межах та на підставі закону, обґрунтовано та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а отже є законним.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 27 квітня 2016 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд зясував наступне.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_1 19 червня 2002 року зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: 72311, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Піщанська, буд. 108.

19 жовтня 2016 року посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, а саме головним спеціалістом відділу ОСОБА_4 складено протокол №000019 про порушення законодавства про рекламу.

Також, 19 жовтня 2016 року Головним управлінням Держпродслужби в Запорізькій області прийнято рішення №000019 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

18 листопада 2016 року відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 прийнято рішення про накладення на останнього штрафу за порушення частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу», що оформлено протоколом №000018 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу.

Разом з тим, 18 листопада 2016 року за результатами розгляду справи та протоколу засідання виконуючий обовязки начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області виніс рішення №000018 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 5083 грн.

Не погодившись з такими діями контролюючого органу Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративний позовом.

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення представників сторін всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області №000018 від 18 листопада 2016 року, про накладення штрафу, необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами визначає Закон України «Про рекламу» № 270/96-ВР від 03 липня 1996 року.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про рекламу» цей Закон регулює відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Так, відповідно до матеріалів адміністративної справи Головним управлінням Держпродслужби в Запорізькій області на підставі статті 27 Закону України «Про рекламу» за порушення частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» накладено штраф на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у сумі 5083,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону (частина 1 статті 27 Закону України «Про рекламу»).

За правилами частини 2 статті 27 Закону України «Про рекламу» відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1) рекламодавці, винні:

у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом;

у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами;

у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом;

у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами;

у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

При вирішенні справи по суті суд проводить аналіз правомірності винесення рішення №000018 від 18 листопада 2017 року про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Тобто, при розгляді адміністративної справи слід визначити чи підпадає металева конструкція з нанесеним на ній змістом «магазин ОХОТА РИБАЛКА все для охоти рибалки туризму салюти» під визначення «реклама».

Так, відповідно до Закону України «Про рекламу» реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару (абзац 11 частини 1 статті 1 Закону № 270/96-ВР).

Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях-рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг (абзац 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про рекламу»).

Рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача (абзац 13 частини 1 статті 1 Закону України «Про рекламу»). Рекламодавець - особа, яка є замовником реклами для її виробництва та/або розповсюдження (абзац 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про рекламу»). Розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами (абзац 15 частини 1 статті 1 Закону України «Про рекламу»).

Так, оглядаючи в судовому засіданні фото зазначеної конструкції, судом встановлено що її зміст не містить інформацію про особу чи товар, не може формувати або підтримати обізнаність споживачів про товар та їх інтерес щодо такої особи чи товару.

Суд не бере посилання представника відповідача про те, що на зазначеній металевій конструкції вказано номер телефону, а відтак споживач може дізнатися про інформацію про товар подзвонивши за вказаним телефоном.

Суд звертає увагу на те, що зазначений номер телефону є закритим декоративною плівкою та проявляться скрізь неї.

Також до суду надано відомості з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про те, що за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 зареєстрований номер телефону 92-1810, відмінний від того що зазначений на металевій конструкції.

Суд не бере до уваги посилання відповідача про те, що в розумінні частини 6 статті 9 Закону України «Про рекламу» експонована інформація на спеціальній виносній конструкції, яка зафіксована на фотознімках, є рекламою так як містить зображення зброї, оскільки така металева конструкція лише відображає/копіює назву магазину та вказує напрямок до нього, не містить зображень товару, або його переліку.

Отже, системним аналізом вищенаведених положень суд приходить до висновку про те, що зазначена конструкція виступає, як вказівний знак магазину ОХОТА РИБАЛКА та не може вважатися рекламою, так як не підпадає під визначення абзацу 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про рекламу».

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

В силу приписів частини першої статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання та доводяться матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізький області по притягненню фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідальності незаконними та скасувати рішення виконуючого обовязки начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області №000018 від 18 листопада 2016 року, про накладення штрафу.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов