Справа № 522/2842/17
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2842/17
Провадження №2-а/5222/1184/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління реклами Одеської міської ради, Комунального підприємства «Одесреклама» Одеської міської ради про визнання дій противоправними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1, в якому просив дії відповідачів визнати протиправними, так як відповідачі своєчасно та об'єктивно не розглянули питання вивісок, повернути на місце вивіски за адресою АДРЕСА_1, за їхнім місцезнаходженням та відшкодувати моральні збитки позивачу в сумі 500 грн. Вважає, що відповідачами були порушені права та законні інтереси позивача, оскільки зазначені вивіски виготовлялись на замовлення позивача, у зв'язку з демонтажем зазначених конструкцій спричинило до створення перешкод для здійснення своїх прав у розміщенні вивісок.

02.03.2017 року представник КП «Одесреклама» Одеської міської ради подав до суду клопотання про закриття провадження по справі з додатками.

Ухвалою суду від 22.05.2017 року у задоволенні клопотання представника КП «Одесреклама» Одеської міської ради про закриття провадження по справі в частині заявлених позовних вимог до КП «Одесреклама» Одеської міської ради було відмовлено.

04.04.2017 року позивачем було подано до суду клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, а також про зміну позовних вимог, а саме: залишити п.п. 1, 2 - без змін. П. 3 читати: Управлінню реклами Одеської міської ради дати вказівку КП «Одесреклама» повернути на місце вивіски за адресою АДРЕСА_1 за їхнім місцем знаходженням; додати позовну вимогу: Припис від 03.11.2016 року № 01-30/5536 Управління реклами визнати недійсним. Замінити позовну вимогу п. 4: Відшкодувати збитки позивачу у зв'язку із крадіжкою вивіски, яка виконана позивачем.

Клопотання позивача в частині зміни предмету позову не може бути розглянуто судом, оскільки воно було подано всупереч нормам КАС України, крім того, позивачем не обґрунтовано належним чином необхідність зміни предмету позову. Позивач фактично додав додаткову позовну вимогу, нова вимога - це нове поняття (новий позов) з новим змістом (новим предметом) і новим об'ємом (розміром позовних вимог). А значить, заявляти його слід не в порядку зміни предмета позову (це можливо при заміні однієї вимоги іншим), а шляхом подачі нового позову з клопотанням про об'єднання позовних вимог в одному провадженні (ст. 116 КАСУ).

Крім того, клопотання про зміну предмету спору позивачем подано не належним чином, обґрунтування зміни предмету позову не наведені в клопотанні.

За цих обставин, доповнення позовних вимог новою вимогою є пред'явленням нового позову, а тому має подаватися як окреме позовну заяву з клопотанням про об'єднання позовних вимог в одному провадженні.

У судове засідання позивач з'явився, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник Управління реклами Одеської міської ради, у судове засідання з'явився, заперечив проти позовних вимог, надавши письмові заперечення, вважаючи, що позов задоволенню не підлягає, так як згідно Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Одесі, затверджених рішенням виконавчого комітету ОМР №434 від 22.04.2008 року (далі - Правила), Управління реклами Одеської міської ради є робочим органом, уповноважене Одеською міською радою регулювати діяльність з розміщення зовнішньої реклами у межах м. Одеси. Відповідно до п. 45 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою КМУ від 29.12.2003 року №2067, пунктом 3.1. Правил №434 визначено наявність повноважень у відповідача щодо звернення до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень, тобто надання обов'язкового для виконання припису. Вказав, що відповідач-1 діяв у відповідності до чинного законодавства та у межах наділених повноважень. Єдиною підставою для розміщення зовнішньої реклами на території м. Одеси є виданий у встановленому порядку дозвіл, проте у позивача відсутні дозволи на розміщення зовнішньої реклами за адресою АДРЕСА_1. Позивачем було розміщено 3 рекламні конструкції, КП «Одесреклама» ОМР було демонтовано всі три конструкції. Вважає, що позивач розмістив саме реклами, дозволи на які ним не отримано. Зазначив, що позивач отримав припис, про що свідчить відповідний підпис на рекомендованому повідомлені про відправки поштової кореспонденції. Проте, вимоги Припису позивачем не були виконані у встановлений у приписі термін. Крім того, Припис був винесений на керівника фірми «Вітінформ».

Представник Комунального підприємства «Одесреклама» Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.10.2016 року КП «Одесреклама» зафіксувало порушення щодо протиправного розміщення зовнішньої реклами СП «Вітінформ» ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, про що був складений акт фіксації № 006633. Даним актом встановлено, що позивачем було встановлено рекламні засобі на фасаді (щит), розмірами: 1м х 2,6м х 1 сторону, 0,6м х 1,3м х 2 сторони, 1,5м х 1,2м х 1 сторону, які містили наступну інформацію: «Защита прав и свобод юридических и физических лиц потерпевших от злоупотребления властью, номер телефона», перелік послуг «Доведение доказательной базы, неправомерности судебных решений по различным вопросам до европейского суда по правам человека в Страсбурге; www.VITINFORM.com.ua; В судах Украины и Страсбурге защита прав и свобод физических и юридических лиц от злоупотребления властью, Оказание правовой помощи в административных и хозяйственных гражданских делах, Защита граждан юридических лиц на всех стадиях досудебного и судебного производства, участие в судебных процессах» тощо.

03.11.2016 року Управлінням реклами Одеської міської ради винесено припис № 01-30/5536 щодо усунення порушень, в якому вказано, що на ім'я керівника СП «Вітінформ» за адресою: АДРЕСА_1 розміщено рекламні засоби розмірами 1м х 2,6м х 1 сторону, 0,6м х 1,3м х 2 сторони, 1,5м х 1,2м х 1 сторону в порушення ст. 16 Закону України "Про рекламу", п. 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, п. 6.1. Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Одесі та вказано вимогу про необхідність здійснити демонтаж конструкції протягом трьох днів з моменту отримання даного припису. Також даним приписом позивача було попереджено, що у разі не виконання цього припису у зазначений термін, демонтаж рекламних конструкцій буде здійснений КП "Одесреклама" з покладанням на позивача витрат пов'язаних з демонтажем. Даний припис було отримано позивачем 07.11.2016 року, що підтверджується копією конверту з відміткою про отримання, доданого позивачем до матеріалів справи.

17.11.2016 року КП «Одесреклама» було проведено демонтаж протиправно розміщених рекламних засобів позивачем на підставі вищевказаних актів фіксації та припису, про що було складено акт проведення демонтажу № 1075.

У своїй роботі управління реклами Одеської міської ради керується наступними нормативно-правовими актами у сфері регулювання реклами: Законом України "Про рекламу", Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 році № 2067 (далі - Типові правила), Правилами розміщення зовнішньої реклами у м. Одесі, затвердженими рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 434 від 22.042008 року (зі змінами та доповненнями) (далі - правила) та Порядком розміщення вивісок на території м. Одеси, затвердженим рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 178 від 14.02.2008 року (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок). Даними актами регулюєть розміщення об'єктів зовнішньої реклами.

Відповідно до ст. 1 Закону України статті 1 Закону України від 3 липня 1996 року № 270/96-ВР "Про рекламу" реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною 1 ст. 9 Закону реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.

Згідно з ч. 1 ст. 16 вказаного Закону, розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з п. 5 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067, для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган.)

Відповідно до п. 1.5. правил розміщення зовнішньої реклами в місті Одесі у новій редакції, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 434 від 22.04.2008 року (із змінами та доповненнями) (далі - Правила) та прийнятого у відповідності до підпункту 7 п. «а» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що робочий орган - управління реклами Одеської міської ради, уповноважене Одеською міською радою регулювати діяльність з розміщення зовнішньої реклами у межах міста Одеси.

В свою чергу, п. 45 Типових правил встановлено, що Контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства. У разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих Правил, звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк (п. 46 Типових правил).

Аналогічні норми закріплено у п. 3.1. Правил, відповідно до яких визначено, що робочий орган зокрема забезпечує контроль за дотриманням цих Правил фізичними та юридичними особами, надає фізичним та юридичним особам обов'язкові до виконання приписи про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами, а також Правил благоустрою території міста Одеси в частині утримання і забезпечення належного технічного стану та зовнішнього вигляду рекламних засобів; контролює виконання цих приписів. Аналогічні за змістом повноваження Управління містяться і у Порядку розміщення вивісок на території міста Одеси, затвердженому рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 14 лютого 2008 року N 178 (підпункти 1.2 та 5.1).

У відповідності до п.п.5, 6, «Типових правил розміщення зовнішньої реклами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067, для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами (п.5).

До повноважень робочого органу належать: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; надання у разі потреби розповсюджувачам зовнішньої реклами архітектурно-планувальних завдань на опрацювання проектно-технічної документації для розташування складних (дахових) рекламних засобів; прийняття рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні такого пріоритету; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради; ведення інформаційного банку даних місць розташування рекламних засобів, плану їх розміщення та надання в установленому порядку інформації для оновлення даних містобудівного кадастру населених пунктів; подання територіальним органам спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі матеріалів про порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами; підготовка і подання виконавчому органу ради пропозицій щодо розмірів плати за надання послуг робочим органом на підставі калькуляції витрат для прийняття відповідного рішення.

Робочий орган здійснює інші повноваження відповідно до законодавства (п.6).

Таким чином, до відання Управління реклами Одеської міської ради належить, здійснювати контроль за додержанням цих Правил (тобто, в тому числі, й контроль щодо самовільного розміщення реклами) та звертатися до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк, що по суті є повноваженням на видання відповідних приписів, оскільки приписом є письмова вимога, зокрема, про усунення порушень у визначений строк.

З наведених норм слідує висновок, що Управління реклами Одеської міської ради наділено повноваженнями щодо направлення на проведення демонтажу рекламних конструкцій, вивісок.

Таким чином, доводи позивача про відсутність в Управління повноважень щодо винесення відповідного припису не приймаються судом до уваги у зв'язку з необґрунтованістю.

Стосовно вирішення питання щодо зазначених в акті фіксації та оскаржуваному приписі від 03.11.2016 року конструкцій, чи є дані конструкції вивісками або рекламами, суд зазначає наступне.

Частиною 6 ст. 9 цього ж Закону передбачено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Суд, дослідивши норми Закону України «Про рекламу», дійшов висновку, що вивіски чи таблички не є рекламою якщо на них розміщена інформація про: найменування особи; про вид її діяльності; про час роботи.

Згідно з п.48 Типових правил, вивіски чи таблички повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об'єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

Приписами п. 2.4.1. Порядку передбачено, розміщення вивісок на території м. Одеси вивіска містить інформацію відносно юридичної або фізичної особи, яка підлягає обов'язковому оприлюдненню: зареєстроване найменування (ім'я), належність та режим роботи. На вивісці, за бажанням власника, може розміщуватись інформація стосовно торговельної марки (знаки для товарів та послуг), а також інші знаки, в тому числі герби та емблеми. При цьому вказана інформація стосовно юридичної або фізичної особи не повинна містити закликів до придбання товару чи послуги.

Згідно п. 2.4.3. Порядку розміщення вивісок на території м. Одеси у разі, якщо на вивісці відсутнє повне найменування (ім'я) фізичної або юридичної особи та профіль її діяльності, або основний профіль діяльності відрізняється від інформації, розташованої на вивісці, а також найменування (ім'я) вказане на вивісці що розміщується на будинку (споруді) чи на території належній особі не збігається з найменуванням (ім'ям) фізичної або юридичної особи, то така спеціальна конструкція розміщується згідно з Законом України «Про рекламу» .

Отже, судом встановлено, що реклама від вивіски розрізняється саме за змістом інформації, а не за способом її реалізації, аналогічне зазначене у нормах Закону України «Про рекламу», Типових правил.

Суд дійшов висновку, що з фотокарток наданих до матеріалів справи, на фасаді будинку за адресою АДРЕСА_1, було розміщено конструкції на фасаді будинку у кількості 3-х штук, які містять написи «Защита прав и свобод юридических и физических лиц потерпевших от злоупотребления властью, номер телефона», перелік послуг «Доведение доказательной базы, неправомерности судебных решений по различным вопросам до европейского суда по правам человека в Страсбурге; www.VITINFORM.com.ua; В судах Украины и Страсбурге защита прав и свобод физических и юридических лиц от злоупотребления властью, Оказание правовой помощи в административных и хозяйственных гражданских делах, Защита граждан юридических лиц на всех стадиях досудебного и судебного производства, участие в судебных процессах». Проте, на даних конструкціях не розміщена інформація типу вид діяльності, час діяльності та назва підприємства, яка передбачена Законом щодо розміщення інформацій на вивісках.

Враховуючи те, що конструкції не містять зареєстрованого найменування особи - ТОВ «Вітінформа», не містять інформацію про час роботи позивача, конструкції розміщуються без виданого у встановленому порядку технічного паспорту вивіски, суд вбачає, що зазначені конструкції не відповідають законодавчо визначеним критеріям та ознакам вивіски у тому числі наведеним у ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», і відповідно, дані конструкції не можуть бути ідентифіковані як вивіски.

За цих обставин, суд вважає, що розміщені позивачем конструкції є рекламою, а тому дані конструкції повинні розміщуватись у населених пунктах на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Судом також встановлено, що позивачем не було отримано дозвіл, виданий у встановленому законом порядку згідно п. 3 Типових правил, п. 6.1. Правил, на розміщення рекламних конструкцій за адресою АДРЕСА_1.

За цих обставин, Управління реклами Одеської міської ради діяло в межах своїх повноважень, у відповідності до норм діючого законодавства.

Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, ч. 14 ст. 46, ч. 1, 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого, значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Разом з цим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3).

Стосовно вирішення питання щодо відшкодування позивачу моральних збитків в розмірі 500 грн., з цього приводу суд дійшов до наступного висновку.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Виходячи з аналізу ст. 1167 Цивільного кодексу України підстави відповідальності за завдану моральну шкоду", зобов'язання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності: 1. моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; 2. неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; 3. причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; 4. вини заподіювача шкоди. Необхідно підкреслити, що характер шкоди (моральної") не визначається об'єктом, якому вона завдається. Моральна шкода може мати місце як при порушенні особистих прав, так і майнових інтересів.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Пленум Верховного суду України у п. 5. постанови від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність причинного зв'язку між протиправним діянням і моральною шкодою, що є третьою підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Заподіював несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є необхідним наслідком його поведінки. Неправомірне діяння повинно бути головною причиною, що з неминучістю тягне за собою заподіяння моральної шкоди, необхідною умовою настання негативних наслідків у вигляді фізичних або душевних страждань.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою і моральною шкодою дає можливість визначити суб'єкта відповідальності та її межі, тобто особа має нести відповідальність лише за ту шкоду, яка викликана саме її поведінкою.

Судом встановлено, що позивач не вказав в чому полягає завдання позивачу моральної шкоди та не довів факт заподіяння моральної шкоди відповідачами.

Відповідно до частини 1ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності ч. 1 ст. 72 КАС України основний зміст принципу змагальності у адміністративному судочинстві полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, з огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 17, 86, 158-163, 167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління реклами Одеської міської ради, Комунального підприємства «Одесреклама» Одеської міської ради про визнання дій противоправними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування збитків - відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського адміністративного апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя

22.05.2017