Справа № 642/2060/17
Суддя: Євтіфієв В. М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Харкова
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 червня 2017р. Справа 642/2060/17-а Провадження №2а/642/247/17а

Суддя Ленінського районного суду Євтіфієв В.М., за відсутності позивача ОСОБА_1, відповідача Інспектора роти №3 Управління патрульної поліції, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, розглянув у письмовому проваджені справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 Управління патрульної поліції, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, позивач зазначив, що відповідач своїми діями порушив діюче законодавство і неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності та наклав стягнення у вигляді штрафу, оскільки відповідачем доказів вини позивача до адміністративної справи не вказано. Таким чином постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає нормам чинного законодавства. Тому в діях позивача відсутня вина у вчиненні правопорушення, а звідси і відсутній склад правопорушення, а тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Тому він вимагає:

- визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № № 612501 від 22.04.2017 року інспектора роти №2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень;

- провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ч.І ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідач в наданих запереченнях з адміністративним позовом не погодився , вимагав в позові відмовити з наступних підстав:

За п. 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України), учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Згідно з п.п. «в» п. 14.6 ПДР України обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед - пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час патрулювання в м. Кременчуці, рухаючись по вул. М.Кучми в напрямку вул. Велика Набережна було виявлено транспортний засіб, яким керував позивач, під час здійснення ним обгону з порушенням п.п. «в» п. 14.6 ПДР України. Позивача повідомлено про причину зупинку, а саме про здійснення ним обгону ближче 50 метрів до пішохідного переходу.

Під час зясування обставин, які мають значення для справи про адміністративне правопорушення, позивач пояснив, що порушив правила обгону не спеціально. Інспектором патрульної поліції було розяснено позивачу про небезпеку порушення правил обгону ближче 50 метрів до пішохідного переходу та ухвалено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Законом України від 14 липня 2015 року №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Позивач на позові наполягав, що вказав в заяві наданої суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази, судом встановлені наступні факти та обставини:

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд справи і рішення по справі здійснюються на засадах змагальності сторін, свободи в наданні доказів ними суду своїх доказів та в доказовості перед судом їх переконливості.

Відповідач в межах своїх повноважень, під час чергування склав постанову серії АР № № 612501 від 22.04.2017р. за вчинення адміністративного правопорушення позивачем передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, та наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн., а саме: за те, що водій ОСОБА_1 22.04.2017р., близько 14 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, номерний знак НОМЕР_1, у м. Кременчуці на вул. Кучми, біля буд. 2 здійснив обгін транспортного засобу ближче 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п. 14.6 в ПДР України.

Вимогами статті 245 КпАП України визначено: Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КпАП України визначено: Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, з положень вказаних вимог закону, безпосередньо визначено, що відповідач при здійснення своїх обовязків при вирішені питання щодо притягнення особи до адміністративного правопорушення, повинен користуватись, положеннями Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Вимогами статті 254 КпАП України визначено: Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 258 КпАП України визначено: Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Як стверджує відповідач, обставини яки були покладанні у винність позивача в правопорушенні були зафіксовані безпосередньо їм при виконання службових обовязків, а тому не можна вважати фіксацію правопорушення в автоматичному режимі,, т.я. фіксація правопорушення в автоматичному режимі відбувається за відсутності поліцейського, спеціальним пристроєм який встановлений в законному порядку на визначеної ділянці дорожнього руху, з застосуванням дорожнього знаку 5.70 ПДР України, а тому правопорушення не зафіковано в автоматичному режимі та відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Вимогами статті 280 КпАП України визначено: Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виконання вимог статті 280 КпАП України здійснюється на підставі вимог статті 251 КпАП України якою визначено: Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушенні вказаних вимог, відповідач при ухвалені постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача не навів докази яки підтвердили винність позивача у скоєному правопорушенні. Проте, відповідачем небуло наведено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна доказати ті обставини, на яких базуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок по наданню доказів правомірності свого рішення, дії або бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідачем достовірних та безперечних доказів незаконних дій з боку позивача стосовно обґрунтування винесеної постанови, щодо накладення адміністративного стягнення відносно позивача, суду не надано, а тому дії відповідача не відповідали означеним вимогам закону та є неправомірними.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межи позовних вимог, якщо це вимагає повного захисту прав, свобод і інтересів сторін.

З урахуванням обставин, справи, суд вважає доцільним вийти за межи позовних вимог, з метою повного захисту інтересів позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 11, 12, 71 ч.2, 100, 159, 160 ,163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 Управління патрульної поліції, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження,, задовольнити повністю.

Визнати дії Інспектора роти №3 Управління патрульної поліції, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № № 612501 від 22.04.2017 про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконними.

Постанову серії АР № № 612501 від 22.04.2017 року ухвалену інспектора роти №2 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень; скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ч.І ст. 247 КпАП України в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду, щодо накладення адміністративного стягнення є остаточна і оскарженню до Донецького апеляційного адміністративного суду не підлягає.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили з моменту оголошення.

Суддя В.М. Євтіфієв