Справа № 822/2385/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2017 р. м. Київ К/800/42236/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Стародуба О.П.,

Штульман І.В.,

секретаря судового засідання Пасічніченко А.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Сердіченка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (далі - ТУ ДСА України в Хмельницькій області) про стягнення коштів,

за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення з ТУ ДСА України в Хмельницькій області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 січня 2015 року в сумі 543051 грн 48 коп.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ТУ ДСА України в Хмельницькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 січня 2009 року по 31 червня 2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Судами встановлено, що з 5 січня 1993 року по 30 січня 2009 року позивач працював суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Наказом голови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2009 року ОСОБА_2 звільнено з посади судді в зв'язку з обранням безстроково суддею Апеляційного суду Хмельницькій області та зобов'язано провести з ним розрахунок при звільненні.

Судом встановлено, що постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 9 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2012 року у справі №2-а-2652/11 за позовом ОСОБА_2 до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області і ТУ ДСА у Хмельницькій області про стягнення компенсації за роботу в умовах режимних обмежень та недоплаченого щомісячного грошового утримання, зобов'язання провести нарахування та виплату компенсації, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, яка полягає у невидачі з 1 червня 2005 року наказу про встановлення судді Латюку П.Я. надбавки до посадового окладу в розмірі 10 відсотків у зв'язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці. Зобов'язано ТУ ДСА у Хмельницькій області донарахувати ОСОБА_2 з 1 червня 2005 року по січень 2009 року включно до заробітної плати та щомісячного грошового утримання і виплатити надбавку за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю по формі 3 у розмірі десяти відсотків від посадового окладу за період його роботи суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2015 року скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій у даній справі в частині позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів, та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В частині зобов'язання ТУ ДСА у Хмельницькій області донарахування з 1 червня 2005 року по січень 2009 року включно до заробітної плати та щомісячного грошового утримання і виплати надбавки за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю по формі 3 у розмірі десяти відсотків від посадового окладу за період його роботи суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області залишено без змін.

Рішення суду у вказаній частині відповідачем виконано не було.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з вимогами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першої статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року (справа №6-195цс14).

Враховуючи те, що рішеннями у справі №2-а-2652/11 підтверджено факт невиплати позивачу всіх сум, що належали йому на момент звільнення, а саме надбавки за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю по формі 3 у розмірі 10 % від посадового окладу за період його роботи суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з 1 червня 2005 року по січень 2009 року, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про наявність підстав для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Проте, задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не навів відповідних розрахунків та нормативно-правового регулювання.

Аналогічна правова позиція висловлено у постанові Верховного Суду України від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13)/

Отже, суди дійшли обгрунтованого висновку про задоволення позову, проте, при цьому поза увагою суду залишилось те, що здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

З огляду на зміст наведених норм матеріального права, колегія суддів доходить висновку, що суд, ухвалюючи рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, має вирішити питання про його виплату, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Частиною першою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки неповноту встановлення обставин у справі допущено обома судовими інстанціями, то справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді О.П. Стародуб

І.В.Штульман