Справа № 130/872/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/872/17

Головуючий у 1-й інстанції: Вернік В.М.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

01 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

секретар судового засідання: Черняк А.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Бабієць Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про оскарження рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про оскарження рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2017 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зважаючи на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся з вимогами визнати протиправною відмову Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області у перерахунку його щомісячної основної державної пенсії та додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.01.2014 по 02.08.2014; зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити йому основну державну пенсію відповідно до вимог ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі, не нижчому шести мінімальних пенсій за віком з 01.01.2014 по 02.08.2014 з урахуванням вже проведених виплат, як інваліду третьої групи; зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату йому щомісячної додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2014 по 02.08.2014 з урахуванням вже проведених виплат, як інваліду третьої групи; зобов'язати відповідача подати звіт про виконання постанови суду.

Як слідує з матеріалів справи, позивач у період з 01.01.2014 по 02.08.2014, отримував пенсію у меншому, ніж він вважає, розмірі, а тому про порушення своїх прав мав дізнатися при отриманні пенсійних виплат. Підставою для звернення до суду стала відмова відповідача стосовно визнання права позивача на отримання підвищення розміру пенсії.

Проте до суду за захистом своїх порушених прав ОСОБА_4 звернувся лише 19.04.2017, при цьому заяву про поновлення пропущеного строку не подав, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), згідно якої суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком, вважаючи дану норму такою, що не обмежує його право на звернення із вказаним позовом до суду.

Колегія судів звертає увагу на те, що буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таке ж правило закріплене ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, посилання апелянта на положення ст. 87 Закону № 1788-XII як на підставу незастосування наслідків пропущення ним строку звернення до суду, передбачених ст. 100 КАС України, є необґрунтованим.

Аналогічна позиція щодо застосування норм ч. 2 ст. 87 Закону № 1788-XII викладена у постанові Верховного Суду України від 15.12.2015 у справі №21-4289а15.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В той же час, як встановлено з пояснень представника позивача, ОСОБА_4 протягом періоду 01.01.2014 по 02.08.2014 не звертався до управління ПФУ щодо проведення перерахунку пенсії, відповідач рішень з цього приводу не приймав та відповідно, позивач не оскаржував дії чи бездіяльність управління ПФУ.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з адміністративним позовом, встановлений ст. 99 КАС України. Доказів поважності пропуску строку позивач не надав, а тому згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі щодо застосування положень ч. 2 ст. ст. 87 Закону № 1788-XIІ ґрунтуються на помилковому трактуванні норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 червня 2017 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.