Справа № 358/33/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 358/33/17 Головуючий у 1-й інстанції: Капшук Л.О.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

01 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 06 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги, щорічної допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до Миронівського районного суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання Управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області провести перерахунок щорічної разової грошової допомоги (до 5 травня) за 2010, 2011 та 2014 роки у розмірі, передбаченому ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції згідно Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 р.), тобто у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також щорічної допомоги на оздоровлення за 2010,2011 та 2014 роки відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру допомоги у 5 мінімальних заробітних плат, та виплатити недораховані суми таких грошових допомог.

Обґрунтовував позовні вимоги, посилаючись на протиправність дій та бездіяльності відповідача при нарахуванні та виплаті сум щорічної разової грошової допомоги та щорічної допомоги на оздоровлення.

В позові зазначив, що є інвалідом II групи у зв'язку з отриманням захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та належить до осіб з числа інвалідів війни, а тому має право на пільги та компенсації, що передбачені цим законом.

З листа відповідача № 01-25/2537 від 26.10.2016, наданого на його звернення щодо розміру виплачених сум одноразових виплат та допомоги на оздоровлення, виявив, що окремі виплати проведено управлінням у меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

У зв'язку із цим 06.12.2016 звернувся до відповідача з письмовою заявою з проханням провести відповідний перерахунок та виплатити йому недонараховані суми грошової щорічної разової допомоги (до 5 травня) за 2010, 2011 та 2014 роки у розмірі, передбаченому частиною пятою статті Закону № 3551-XII, тобто у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, оскільки на час здійснення виплат у 2010, 2011 та 2014 роках діяла редакція частини пятої статті 13 Закону № 3551-XII, та яка іншими законодавчими актами не призупинялась і зміни до неї не вносили, та щорічної допомоги на оздоровлення за 2010, 2011 та 2014 роки відповідно до статті 48 Закону 796-ХІІ, виходячи з розміру допомоги у пять мінімальних заробітних плат, оскільки на час здійснення виплати такої допомоги у 2010 (17.09.2010), 2011 (31.01.2012) та 2014 (27.03.2014) роках дія статті 48 Закону № 796-ХІІ не призупинялась та жодним нормативно-правовим актом не було встановлено інших розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення ніж ті, що визначені статтею 48 цього закону.

Відповідач листами від 07.12.2016 № 01-25/3025 та від 07.12.2016 № 01- 25/3028 відмовив йому у здійсненні відповідного перерахунку та виплати недорахованих сум.

У зв'язку з зазначеним вище звернувся до суду першої інстанції для захисту своїх порушних прав.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 06 квітня 2017 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити для продовження розгляду.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позовну заяву позивача без розгляду, суддя суду першої інстанції виходив з того, що останньою пропущено строк звернення до адміністративного суду без поважних на те причин.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, з'ясовує чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

При відкритті провадження у справі питання чи подано позов у строк, установлений законом, суддею не з'ясовувалось.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року справу прийнято до провадження Миронівського районного суду Київської області.

До розгляду справи позивач подав клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яке вмотивував тими обставинами, що фактично про порушення його права дізнався 26 жовтня 2016 року. Пенсійні та соціальні виплати отримує сукупно на картковий рахунок без зазначення їх складових. Зважаючи на той факт, що за період перебування на пенсії йому неодноразово здійснювався перерахунок розміру пенсії, він отримував інші виплати, в тому числі за рішенням суду, на власний картковий рахунок, він звернувся до Управління соціального захисту населення Богуславської РДА Київської області з проханням надати інформацію про нараховані та виплачені суми упродовж 2010-2016 років окремо в розрізі складових таких виплат, на які він має право згідно із Законом № 3551-ХІІ та Законом № 796- XII.

З листа відповідача № 01-25/2537 від 26.10.2016 виявив, що окремі виплати проведено управлінням у меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим поясненням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

На підставі положень статті 92 Конституції України виключно Законами України визначаються основи соціального захисту та види пенсійного забезпечення.

Згідно із вимогами статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Встановлено, що позивач є інвалідом II групи у зв'язку з отриманням захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. До матеріалів справи позивач додав посвідчення, що підтверджують відповідний статус.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів держаної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи та з доданих до позовної заяви письмових доказів вбачається, що щорічна допомога на оздоровлення за 2010, 2011 та 2014 роки виплачена позивачу у 2010 році 17.09.2010, у 2011 році 31.01.2011, у 2014 році 27.03.2014. Одноразові виплати до Дня Перемоги за вказані роки ним отримані у травні 2010, 2011 та 2014 років.

Дані обставини підтверджені листом відповідача № 01-25/2537 від 26.10.2016.

Позивач звернувся до суду 10 січня 2017 року, тобто по спливу установленого законом строку щодо кожної з виплат.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, вказав, що строк звернення за судовим захистом не пропустив, оскільки про порушення своїх прав довідався 26 жовтня 2016 року та одночасно заявив вимогу про поновлення строку звернення до адміністративного суду, що є суперечливим.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, якому щорічна допомога на оздоровлення та одноразові виплати до Дня Перемоги виплачувались один раз на рік кожного року, про порушення свого права повинен був знати з часу його порушення, тобто з часу отримання виплати не в повному розмірі. З цього часу у позивача виникло право на звернення за судовим захистом. Шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, на час звернення до суду скінчився.

Будь-яких підстав пропуску строку, встановленого для звернення до адміністративного суду, які б свідчили про поважність причин пропуску такого строку, позивачем не наведено та судом не встановлено на підставі позовної заяви, доданих до неї матеріалів та доводів позивача.

Мотиви позивача щодо неусвідомленості про розмір соціальних виплат суд вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Відтак, позивачем було порушено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його зміни чи скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

З урахуванням вищевикладеного, судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 102, 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 06 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 06 червня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.