Справа № 2-а-2001/10/1519
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2011-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2011 р.Справа № 2-а-2001/10/1519

Категорія: 10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Гуревський В.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни,-

В С Т А Н О В И В:

06.12.2010 року ОСОБА_2 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання відмови виплатити соціальну допомогу безпідставною та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року а з січня 2010 року по день звернення до суду в сумі 2349,40 грн.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2010 року позовні вимоги за 2009 рік та з 01.01.2010 року по 06.06.2010 року залишені без розгляду.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо проведення нарахування та виплати позивачу щомісячної державної соціальної допомоги, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 06.06.2010 року по 06.12.2010 року.

29.12.2010 року Управлінням Пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси подано апеляційну скаргу на вказану постанову Малиновського районного суду м. Одеси.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду першої інстанції, апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. У звязку з цим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2010 року та постановлення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, і відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року має право користуватися пільгами, встановленими вказаним Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 18.11.2004 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог ОСОБА_2, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено період здійснення позивачу перерахунку підвищення до пенсії як дитині війни, а саме з 06.06.2010 року по 06.12.2010 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення конкретно визначених сум недоплаченої допомоги.

Статтею 70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. А тому її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни»залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Твердження апелянта стосовно невизначеності розміру мінімальної пенсії за віком не приймається до уваги колегією суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком визначається виключно цим Законом. Положення цього Закону не є перешкодою для застосування величини мінімальної пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначається щорічно в Законі України «Про Державний бюджет України»на відповідний рік.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України, та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

ОСОБА_1