Справа № 366/705/17
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 366/705/17
Провадження 2-а/366/37/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

09 берзня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду у Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Іванківському районі та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV. З 31.07.1980 року по 31.01.2017 року вона працювала на посаді провізора в аптеці, тобто має спеціальний стаж роботи більше 26 років.

10.02.2017 року Позивачка звернулась із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1993 року.

Листом від 22.02.2017 року №111 Відповідач відмовив в призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до п.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», №1788-ХІІ, мотивуючи свою відмову тим, що Позивач вже отримує пенсію за віком, а також послався на п.З статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що при переведенні з одного виду пенсії на інший може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 р., із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Позивачка вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки вони порушують ст..46 Конституції України про право на соціальний захист в старості.

Управління Пенсійного Фонду України у Іванківському районі Київської області подало суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності зі ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Іванківському районі Київської області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.

10.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління ПФУ в Іванківському районі Київської області про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до п.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1993 року.

Однак, рішенням управління ПФУ в Іванківському районі Київської області №28/1-К1 від 22.02.2017 року їй було відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років з посиланням на те, що з 03.03.1994 року позивачка отримувала пенсію по інвалідності, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з впливом аварії на ЧАЕС, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали, внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 22.01.2008 року по 13.02.2014 року позивачка отримувала пенсію за віком призначеної за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 14.02.2014 року відповідно до заяви позивачки її було переведено на пенсію по інвалідності, у зв'язку із захворюванням,пов'язаним з впливом аварії на ЧАЕС, яку позивачка отримує по теперішній час. У зв'язку з тим, що позивачка перебувала на пенсії за віком призначеній відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» її переведення на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ст.46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено види пенсійних виплат, порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсій, переведення з одного виду пенсії на інший, умови виплати пенсії у разі виїзду за кордон та інше.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено пенсію за віком, у зв'язку з втратою годувальника, по інвалідності, та визначено порядок переведення між цими видами пенсій.

Позивачка має намір отримувати пенсію за вислугою років, а тому переведення на даний вид пенсії даним законом не регулюється, та відсутнє, як таке.

Право на отримання пенсії за вислугою років регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.07.1991 року.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що

дає право на пенсію за віком.

П.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугою років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років аз 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років, так як згідно позовних вимог позивач просить призначити та виплачувати їй пенсію за вислугою років з 10.01.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, та доданої до позовної заяви завіреної належним чином копії трудової книжки ОСОБА_1 та довідки виданої завідувачем КП «Іванківська ЦРА» №8 ОСОБА_2 - ОСОБА_1 з 31.07.1980 року по 31.01.2017 року працювала на посаді старшого провізора Іванківської центральної районної аптеки №8, а отже стаж її роботи становить більше 26 років, а саме: 36 років 6 місяців.

Відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських,провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я» від 28.10.2002 N 385 аптеки відносяться до закладів охорони здоров'я.

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_1 має право на вихід на пенсію за вислугою років відповідно до п.е статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В даному випадку ОСОБА_1 виявила воєвиявлення на отримання пенсії за вислугою років, маючи на це право, а тому, відмова УПФУ в Іванківському районі щодо призначення їй вищезазначеної пенсії є неправомірною.

Щодо застосування показника середньої заробітної плати, то при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

За правилами частини 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому частиною третьою статті 45 Закону №1058 з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

А тому, враховуючи вищезазначене суд вважає, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В подібних правовідносинах свою точку зору неодноразово та послідовно виклав Верховний Суд України в своїх постановах від 31.05.2015 №21-612а14, від 02.12.2015 №193/1029/14-а, та 22.12.2015 №2-а/199/138/14 зазначаючи: «Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІУ, однак у випадку із заявою ОСОБА11 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.»

За викладених обставин, оскільки позивачка на даний час отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виявила бажання отримувати пенсію за вислугою років, відповідно до «Про пенсійне забезпечення», тому у даному випадку відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший у межах цього Закону та має місце призначення пенсії за вислугою років, відповідно до п.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За нормами ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступив стороною у справі, або якщо стороною у справі виступила його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд та його органи звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст.11, 17, 18, 71, 94, 99, 160, 161, 162, 183-2, 186, 254 КАС України, ст.46Конституції України, ст.ст. 9, 10, 40 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.51, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років та застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 року при призначенні пенсії у 2017 році ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Іванківському районі Київської області призначити та виплачувати з 10.02.2017 року ОСОБА_1 призначити та виплачувати з 10.02.2017 року пенсію за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передують року звернення - 2014-2016 роки.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її прийняття і може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом цього ж строку, з дня отримання копії постанови, через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя