Справа № 461/7751/16-а
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4753/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Курильця А. Р., Мікули О. І.,

з участю секретаря судового засідання - Андрушківа І. Я.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Сичова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року у справі № 461/7751/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив скасувати постанову Львівської митниці ДФС від 14 листопада 2016 року в справі про порушення митних правил № 4506/20910/16, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, і накладено штраф в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 535 229 грн 31 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем пропущено строк притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а також необ'єктивно визначено суму несплачених митних платежів.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та в межах строків, визначених статтею 467 Митного кодексу України, оскільки таке правопорушення є триваючим та було виявлено 27 липня 2016 року, що зафіксовано протоколом від 27 липня 2016 року в справі про порушення митних правил № 3152/20910/16.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 09 листопада 2015 року о 16 год. 38 хв. через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС громадянин України ОСОБА_4 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ E200», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 в митному режимі «транзит», без письмового декларування та сплати митних платежів. Інформація щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території України згідно з даними ПІК «Інспектор - 2006» та ЄАIC ДМС України станом на 27 липня 2016 року відсутня.

Листом Львівської митниці ДФС від 18 липня 2016 року №14104/13-70-20/9/29 позивача було запрошено до Львівської митниці ДФС для надання пояснень щодо невивезення вказаного транспортного засобу та взяти участь у складенні протоколу щодо наявності в його діях ознак правопорушень, передбачених статтями 469, 470 Митного кодексу України.

27 липня 2016 року ОСОБА_4 прибув до Львівської митниці ДФС та надав пояснення щодо причин невивезення транспортного засобу, а саме, він зазначив, що 12 листопада 2015 року автомобіль вийшов з ладу, що підтверджується заказ-нарядом від 12 листопада 2015 року №14. Оскільки транспортний засіб не підлягав ремонту та потребував заміни двигуна, він його продав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, в підтвердження чого надано договір купівлі-продажу від 23 листопада 2015 року № 57/08/15.

17 жовтня 2016 року державним інспектором ВМО № 2 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_6 складено протокол в справі про порушення митних правил № 456/20910/16. У вказаному протоколі вказано, що позивачем здійснено використання транспортного засобу, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, чим вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що є порушенням митних правил, передбачене статтею 485 Митного кодексу України.

Згідно із службовою запискою Управління адміністрування митних платежів Львівської митниці ДФС від 31 серпня 2016 року № 1583/13-70-19/46 сума несплачених ОСОБА_4 митних платежів становить 178409 грн 77 коп.

На підставі вищенаведеного протоколу, 14 листопада 2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченком М. І. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 4506/20910/16, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, на суму 535229 грн 31 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що в діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, однак, відповідачем пропущено строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Статтею 292 Митного кодексу України встановлено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 293 цього Кодексу особами, на яких покладається обов'язок із сплати митних платежів у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - є особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Відповідно до статті 193 Митного кодексу України за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом. У разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов'язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачено адміністративну відповідальність у випадку заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги. Вказані дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 ввіз транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ E200», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 на митну територію України 09 листопада 2015 року в митному режимі «транзит», щодо якого надано пільги зі сплати митних платежів, та 23 листопада 2015 року продав автозапчастини вказаного транспортного засобу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, тобто використав транспортний засіб в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та правомірність накладення на нього оскарженою постановою штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, в розмірі 535229 грн 31 коп.

Посилання позивача на необ'єктивність визначення суми несплачених митних платежів не заслуговують на увагу, оскільки розрахунок митних платежів був здійснений відповідно до законодавчих актів, які передбачають їх розмір та порядок нарахування.

Щодо висновку суду першої інстанції про пропуск відповідачем строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то такий є безпідставним, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477, 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Суд зазначає, що вчинене позивачем порушення митних правил є триваючим та було виявлене митним органом 27 липня 2016 року при наданні позивачем пояснень щодо невивезення вказаного вище транспортного засобу, відтак, постанова Львівської митниці ДФС від 14 листопада 2016 року в справі про порушення митних правил № 4506/20910/16 винесена в межах шестимісячного строку з дня виявлення такого порушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, а відтак, про відсутність підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил № 4506/20910/16.

За наведених обставин, судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року у справі № 461/7751/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. І. Богаченко
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повний текст судового рішення виготовлено 29 травня 2017 року.