Справа № 127/5287/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/5287/17

Головуючий у 1-й інстанції: Прокопчук А.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

30 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України, проводить розгляд справи в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, постановою Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2013 року по справі № К/9991/84130/12 (а.с. 8-10), касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Староміського районного суду м. Вінниці від 30 листопада 2010 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення в Староміському районі м. Вінниці, Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2010 рік задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення в Староміському районі м. Вінниці щодо невиплати ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення в Староміському районі м. Вінниці провести нарахування та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням виплачених сум. В решті позову - відмовлено.

12 грудня 2013 року на виконання рішення ВАСУ, Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист, відповідно до якого старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 22.01.2014 року відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 7 лютого 2014 року по справі № 127/2-а-516/10 було замінено боржника Управління праці та соціального захисту населення в Староміському районі м. Вінниці на Департамент праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-а-516/10, виданого 12.12.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області.

Також, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2014 року замінено сторону виконавчого провадження - Департамент праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради його правонаступником - Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради у виконавчому провадженні ВП № 41604111 відкритому 22.01.2014 року з виконання виконавчого листа № 2-а-516/10.

8 лютого 2017 року позивач звертався до відповідача із запитом, в якому просив надати інформацію про те, чи виконано постанову Вищого адміністративного суду України від 17.10.2013 року по адміністративній справі № 2-а-516/2010 року; чи встановлено суму боргу по зазначеному рішенні суду касаційної інстанції станом на лютий 2017 року та чи виплачена ця сума боргу на 2017 рік (а.с. 2).

Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради листом від 15.02.2017 року було повідомлено позивача, що рішення суду виконано в частині перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік з урахуванням проведених виплат в розмірі 5168 грн. Рішення органів державної влади виконуються органами місцевого самоврядування в межах переданих їм фінансових ресурсів. Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» видатків на виконання рішень суду для органів соціального захисту населення не передбачено. Отже, причина невиконання рішення суду в частині проведення виплати є поважними та не залежить від боржника по даній справі. У разі виділення бюджетних коштів на виконання рішень суду зазначене рішення буде виконано в повному обсязі. Крім того, дане рішення суду прийнято на облік рішень суду, виконання яких гарантується державою та включено до першої черги задоволення вимог (а.с. 3).

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Департамент соціальної політики Вінницької міської ради є виконавчим органом Вінницької міської ради, органом місцевого самоврядування, межі повноважень яких чітко визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п. б.2 ч. 1 ст. 34 Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення здійснення передбачених законодавством заходів щодо поліпшення житлових і матеріально-побутових умов інвалідів, ветеранів війни та праці, громадян, реабілітованих як жертви політичних репресій, військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, сімей, які втратили годувальника, багатодітних сімей, громадян похилого віку, які потребують обслуговування вдома, до влаштування в будинки інвалідів і громадян похилого віку, які мають потребу в цьому, дітей, що залишилися без піклування батьків, на виховання в сім'ї громадян.

Згідно вимог ст. 67 вищевказаного Закону, держава фінансово забезпечує здійснення органами місцевого самоврядування наданих законом повноважень органів виконавчої влади у повному обсязі за рахунок закріплення за відповідними місцевими бюджетами джерел доходів бюджету, надання трансфертів з державного бюджету, а також передання органам місцевого самоврядування відповідних об'єктів державної власності. Рішення органів державної влади, які призводять до додаткових видатків органів місцевого самоврядування, обов'язково супроводжуються передачею їм необхідних фінансових ресурсів. Вказані рішення виконуються органами місцевого самоврядування в межах переданих їм фінансових ресурсів. Витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади і попередньо не забезпечені відповідними фінансовими ресурсами, компенсуються державою.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи місцевого самоврядування при виконанні делегованих повноважень мають право їх виконувати виключно в межах передбачених та виділених для цього фінансових ресурсів (бюджетних коштів). Будь-які виплати з коштів держбюджету, їх порядок здійснення врегульовано бюджетним кодексом України.

Статтею 95 Конституції України визначено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначається виключно законом України про Державний бюджет України.

Для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів (ст. 22 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Статтею 48 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації. Вимоги фізичних і юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або шкоди за зобов'язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), стягуються з осіб, винних у взятті таких зобов'язань, у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що момент виплати допомоги відбувся в квітні 2010 року, в зв'язку з цим проведення перерахунку даної допомоги на виконання постанови суду по справі № 2-а-516/10 від 17.10.2013 року застосувався належний показник мінімальної пенсії за віком у квітні 2010 року в розмірі 706 грн. затверджений Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 №1646-VI, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Таким чином, судом встановлено, що рішення Вищого адміністративного суду України по адміністративній справі № 2-а-516/10 від 17.10.2013 року виконано відповідачем частково, а саме в частині перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік з урахуванням проведених виплат в розмірі 5168 грн. В рештІ рішення (виплата допомоги) - не виконане, в зв'язку з відсутністю відповідних асигнувань.

Відповідно до листа від 20.05.2014 року відповідачем було повідомлено позивача про причини невиконання рішення в частині проведення виплати, а також наголошено, що в разі виділення бюджетних коштів на виконання рішення суду зазначене рішення буде виконано в повному обсязі.

Відповідно до п. 12 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетні установи - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виконавчий лист №2-а-516/10, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 12.12.2013 року, відповідно до пункту 7 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 прийнято до обліку та включено до Першої черги задоволення вимог.

Статтею 19 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» надано право Кабінету Міністрів України у встановленому ним порядку реструктуризувати фактичну заборгованість обсягом до 7 544 562 370 грн., що виникла станом на 1 січня 2017 року, за рішеннями судів, виконання яких гарантовано державою, а також за рішеннями Європейського суду з прав людини, прийнятими за наслідками розгляду справ проти України, шляхом видачі фінансових казначейських векселів строком обігу до семи років, з відстроченням платежів за цією заборгованістю на один рік та відсотковою ставкою 9,3 відсотка річних. Право видачі таких векселів надати органам Державної казначейської служби України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в своєму листі Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області від 10.03.2017 року зазначило, що у зв'язку з проведенням Державною казначейською службою України операцій з перерахуванням коштів за судовими рішеннями, переданими актом приймання-передавання за 4 квартал 2014 року органами ДВС Головному управлінню Державної казначейської служби України у Вінницькій області згідно Порядку №440, боржником за яким є Департамент соціальної політики ВМР, просить останнього повідомити про актуальність та чинність зазначених судових рішень для їх виконання за бюджетною програмою КПКВ 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою». В додатку до даного листа вказаний виконавчий лист № 2-а-516/10, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 12.12.2013 року сума виплати (з урахуванням часткового виконання) 5168 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення знаходиться на виконанні та частково виконане, оскільки відповідачем проведений перерахунок допомоги, визначений розмір та нарахована доплата до допомоги, в зв'язку з цим стягнення зазначеної позивачем суми є подвійною відповідальністю за одне і теж зобов'язання, що суперечить положенням Конституції України та є недопустимим.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, своїми діями не здійснював заходів (та/або сприяли їх здійсненню), спрямованих на порушення прав та законних інтересів позивача.

Доводи позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а відтак суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст.183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.