Справа № 814/56/17
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/56/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Димерлія О.О. та Єщенко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі ГУНП) про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП №339 о/с від 05 грудня 2016 року в частині звільнення її зі служби в поліції у відповідності до п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію"; поновлення на посаді слідчого Інгульського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року позовні вимоги було задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував наказ №339 о/с від 05 грудня 2016 року в частині звільнення позивачки зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.4 Закону України "Про національну поліцію" (у зв'язку з скороченням) поновив її на посаді слідчого Ленінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та стягнув з ГУНП на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 12 512, 99 грн. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ГУНП подало апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка з 2008 року по листопад 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом ГУНП від 07 листопада 2015 року №3 о/с "По особовому складу", відповідно до п.9 та 12 Розділу ХІ Закону № 580 позивачку, як прибулу з Міністерства внутрішніх справ, призначено з присвоєнням спеціального звання старшого лейтенанта поліції в порядку переатестування на посаду слідчого Ленінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Наказом т.в.о начальника ГУНП від 17 березня 2016 року №44 о/с старшого лейтенанта поліції, слідчого Ленінського відділу поліції ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за статтею 77 ч.1 п.5 Закону № 580 (через службову невідповідність). Підставою для прийняття оскаржуваного наказу вказано протокол апеляційної атестаційної комісії від 27 лютого 2016 року № 15.00004067.0022838.

Не погоджуючись з наказом ГУ НП від 17 березня 2016 року №44 о/с позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Миколаївським окружним адміністративним судом 15 вересня 2016 року по справі № 814/874/16 винесено постанову, якою скасовано наказ ГУ НП від 17 березня 2016 року №44 о/с та поновлено позивачку на посаді слідчого Ленінського відділу поліції ГУНП.

На підставі вищевказаної постанови був виданий наказ ГУ НП №280 о/с від 05 жовтня 2016 року, яким позивачка була поновлена на службі в поліції.

06 жовтня 2016 року позивачці під підпис вручено попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції в зв'язку з скороченням займаної посади.

05 грудня 2016 року відповідно до наказу ГУНП №339 о/с ОСОБА_2 була звільнена з посади слідчого Ленінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за ст.77 п.4 ч.1 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку зі скороченням штатів, що і стало підставою ля звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів встановлення наявності або відсутності у позивачки переважного права на залишення на службі в поліції при реорганізації відповідно до вимоги ч. 5 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію», за якою переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства. Також, судом було зазначено, що відповідачем не було вжито заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу, відповідач навіть не запропонував працівникові жодної вакантної посади в ГУНП.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону України Про національну поліцію (далі Закон) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Положеннями ст.68 Закону передбачено, що у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

За змістом статті 49-2 Кодексу законів про працю України вбачається, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 17 жовтня 2011 року справа № 21-237а11 та від 28 жовтня 2014 року справа №21-484а14, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказами Голови Національної поліції України від 28 квітня 2016 року №360 дск "Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області та Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 31 травня 2016 року №440 дек "Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області" були скасовані всі тимчасові штати ГУНП в Миколаївській області, а саме 3263 посади, в тому числі і посаду, яку обіймала до звільнення позивачка, і оголошені постійні штати Головного управління Національної поліції. З матеріалів справи вбачається, що в новому штатному розкладі було затверджено штат в кількості 3318 штатних одиниць, з яких 506 посад в підрозділі слідство.

Крім того, посаду позивачки - слідчого Ленінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, яка є рівноцінною посаді, яку вона займала до звільнення, було збережено, що підтверджується звітом про добір на службу та рух кадрів в ГУ НВП в Миколаївській області станом на 01 грудня 2016 року.

В свою чергу, на час звільнення позивачки не було зайнято 187 посад, з яких 141 посада слідчих Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в структурі Головного управління Національної поліції в Миколаївській області відбулась реорганізація, при цьому штат управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області не скоротився, посаду, яку обіймала позивачка, фактично не було скорочено.

Разом з цим, 06 жовтня 2016 року позивачці під підпис вручено попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції в зв'язку з скороченням займаної посади, однак, посада слідчого Ленінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, як жодна інша рівнозначна посада позивачу не пропонувалась, що є порушенням трудових прав позивача та зазначених вище норм.

Крім того, колегія суддів зазначає, що визначена судом першої інстанції сума середнього заробітку, який належить стягнути з відповідача у розмірі 12 512, 99 грн. є обґрунтованою та такою, що узгоджується з законодавством, що регулює виплату грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: О.О. Димерлій О.В. Єщенко