Справа № 823/364/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/364/17 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Далі-Транс» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Далі-Транс» до Державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного товариства з обмеженою відповідальністю «Далі-Транс» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м.Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області від 13 вересня 2016 року № відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує відсутністю повторності порушення, визначеного в акті перевірки позивача від 22 серпня 2016 року №3800/23-01-12-02/38715498, з огляду на неузгодженість податкових зобов'язань ТОВ «Далі-Транс», визначених податковим повідомленням-рішенням від 08 липня 2016 року №, та зазначає про протиправність проведеної перевірки з огляду на обмеження, встановлені п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», та враховуючи, що обсяг доходу позивача за 2015 рік не перевищував 20 мільйонів гривень.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 р.І, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 р.ІІ ПК України, в порядку ст.76 р.ІІ ПК України старшим державним ревізором-інспектором Самаріною С.С. проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за червень 2016 року, за наслідком якої складено акт від 22 серпня 2016 року №3800/23-01-12-02/38715498 про результати камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, згідно висновків якого за результатами перевірки збільшується р.18.1 «сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету» на суму 20167,60 грн., відповідальність платника, передбачена п.123.1 ст.123 та пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України.

На підставі акту перевірки від 22 серпня 2016 року №3800/23-01-12-02/38715498 ДПІ у м.Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 13 вересня 2016 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 33251,40 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 20167,60 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 10083,80 грн.

За наслідками оскарження в адміністративному порядку вказаного податкового повідомлення-рішення, рішеннями ГУ ДФС у Черкаській області від 28 листопада 2016 року №23360/23-00-10-0116 та ДФС України від 07 лютого 2017 року №2256/6/99-99-11-01-02-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 13 вересня 2016 року №, а скарги позивача - без задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що збільшення позивачу оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням податкового зобов'язання з податку на додану вартість відповідає вимогам закону та є правомірним, а розмір застосованого штрафу відповідає вимогам п.123.1 ст.123 ПК України.

За наслідками перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 п.75.1 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Статтею 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно п.86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В силу вимог п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

У відповідності до пп.47.1.1 п.47.1 ст.47 ПК України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Пунктом 187.1 ст.187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п.200.1 ст.200 ПК України).

Згідно п.200.2 ст.200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно абз.15 п.201.10 ст.201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

З наявної в матеріалах справи копії податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року вбачається, що сума податкових зобов'язань позивача визначена в розмірі 87070 грн. Згідно додатку 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5) за платником податку - покупцем з індивідуальним податковим номером 45 (промислово-торгівельне ТОВ Фірма «Сана») сума ПДВ по операціям на митній території України, що оподатковуються ПДВ за основною ставкою, за червень 2016 року задекларовано у розмірі 13671,67 грн., в той час, як згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних позивач зареєстрував виписані промислово-торгівельному ТОВ Фірма «Сана» податкові накладні від 22 червня 2016 року №38 на загальну суму 136966,19 грн., в тому числі ПДВ - 22827,70 грн. та від 17 червня 2016 року №34 на загальну суму 66069,40 грн., в тому числі ПДВ - 11011,57 грн. Дата реєстрації вказаних податкових накладних - 30 червня 2016 року.

Таким чином, позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року занижено зобов'язання з ПДВ на 20167,60 грн.

Згідно п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Пунктом 54.3 ст.54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

На підставі наведених норм контролюючим органом збільшено позивачу грошове зобов'язання з ПДВ в розмірі 20167,60 грн.

Пунктом 123.1 ст.123 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Наявність підстав для накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання з огляду на повторне визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з ПДВ протягом 1095 днів, підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 08 липня 2016 року №, яким ТОВ «Далі-Транс» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 6224,99 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 4149,99 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2075,00 грн.

Враховуючи, що за наслідками адміністративного оскарження позивачем вказаного податкового повідомлення-рішення рішеннями ГУ ДФС у Черкаській області від 23 вересня 2016 року №18980/23-00-10-0210 та ДФС України від 30 листопада 2016 року №25789/6/99-99-11-01-02-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 08 липня 2016 року №, а скаргу позивача - без задоволення, та приймаючи до уваги відсутність доказів оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в судовому порядку, посилання апелянта на його неузгодженість є безпідставним.

Згідно п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Однак, положення вищезазначеного Закону не передбачають заборону (зупинення) проведення камеральних перевірок, які в силу ст.76 ПК України проводяться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення, а також за відсутності необхідності отримання згоди платника податків на перевірку та його присутності під час проведення камеральної перевірки. Крім того, норми вищезазначеного Закону не передбачають зупинення здійснення податковим органом функцій (обов'язків) в залежності від будь-яких обставин, що свідчить про те, що проведена відповідачем камеральна електронна перевірка даних, задекларованих в податковій звітності з податку на додану вартість, не підпадає під законодавчо встановлену п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» заборону.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13 вересня 2016 року № прийнято відповідачем обґрунтовано за наявності допущення позивачем порушення вимог податкового законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.6 ст.187 КАС України до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

Згідно ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначається Законом України «Про судовий збір», відповідно до ст.1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

На підтвердження сплати судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ТОВ «Далі-Транс» надано квитанцію з датою валютування 18 квітня 2017 року на суму 1760,00 грн.

В силу вимог ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. На суд покладено обов'язок щодо перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За наслідками перевірки зарахування судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги до спеціального фонду Державного бюджету України, судом встановлено відсутність в Реєстрі підтверджень оплат з Казначейства відомостей щодо зарахування судового збору за наданою апелянтом квитанцією від 18 квітня 2017 року на суму 1760,00 грн. Крім того, у наданому в якості доказу сплати судового збору документі відсутні підпис платника, уповноваженої посадової особи банку та жодна відмітки банку про фактичне проведення платежу зі сплати судового збору за відповідними реквізитами.

Таким чином, судовий збір, який підлягав сплаті позивачем за подання до адміністративного суду апеляційної скарги у розмірі 1760,00 грн., апелянтом не сплачено та підлягає стягненню з позивача.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Далі-Транс» - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Далі-Транс» в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача - ГУДКСУ у м.Києві, , МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) судовий збір у розмірі 1760,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят грн. 00 коп.).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 29 травня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.