Справа № 363/1017/17
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 363/1017/17 Головуючий у 1-й інстанції: Баличев М.Б.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Бужак Н.П. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., позивача ОСОБА_2, представника відповідача-1 Бугас Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Головного управління пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року позов залишено без розгляду.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати ухвалу а справу направити до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2017 позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_2 пенсії з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» N900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України N988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції », N 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» протиправною;

- зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» N900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України N988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», N 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. N268», починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження граничного розміру і надалі.

Апеляційний суд вважає за необхідне додатково відмітити, що в матеріалах справи, окрім позову, підписаного позивачем містяться також примірники 8 та 9 аркушів позовної заяви, які містять інші вимоги та які не підписані позивачем. З огляду на це, вимоги, вказані у цих примірниках (а.с. 10-11) апеляційний суд не вважає такими, що були заявлені позивачем до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а клопотання про його поновлення надано не було.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє посилання в апеляційній скарзі на те, що суд, встановивши пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду повинен був залишити позов без рух на підставі ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку із недотриманням п. 5 ч. 1 ст. 106 КАС.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 106 КАС у позовній заяві зазначаються:у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків тощо.

Тобто, неподання позивачем клопотання про поновлення строку, який не вважав це за необхідне, не є підставою для висновку про невідповідність позовної заяви вимогам п. 5 ч. 1 ст. 106 КАС і як наслідок застосування ч. 1 ст. 108 КАС - залишення позову без руху.

Слід також відмітити, що нормами КАС не передбачено права або ж обов'язку суду першої інстанції залишати позов без руху у зв'язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

За змістом ч. 2 ст. 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки пенсія є періодичною виплатою, яка виплачується щомісяця, то про порушення свого права позивач, дійсно, мав дізнатись, отримуючи пенсію у меншому розмірі, однак у визначений процесуальним законом строк до суду не звернувся.

Частиною 1 ст. 100 КАС встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КАС позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

З огляду на викладені обставини, на думку колегії суддів, позов, що заявлено у даній справі, має бути розглянуто у межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, а суд, приймаючи рішення по суті спору, повинен перевірити обґрунтованість позовних вимог саме за цей шестимісячний період.

Тобто, враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 17.03.2017, то висновок суду першої інстанції про необхідність залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.01.2016 до 16.09.2016 є правильним. Проте, оскаржуване рішення суду в частині позовних вимог з 17.09.2016 підлягає скасуванню із направленням справи у цій частині на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року, а справу направити на продовження розгляду в частині позовних вимог за період з 17.09.2016.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 204, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду в частині позовних вимог за період з 17 вересня 2016 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржене в частині скасування оскаржуваної ухвали до суду касаційної інстанції в порядку та строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Н.П. Бужак

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 31.05.2017.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Бужак Н.П.

Сорочко Є.О.