Справа № 2-а-8185/10/1570
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2012-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2012 р.Справа № 2-а-8185/10/1570

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

при секретарі Руденко І.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1, представників відповідачів Чебаненка А.М. та Подольної Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області та дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області про скасування рішень та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - КДКА) Одеської області. З урахуванням доповнень до позову ОСОБА_1 просив визнати протиправними та скасувати рішення дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 21 листопада 2008 року та від 09 липня 2010 року, а також рішення КДКА Одеської області від 30 липня 2010 року. Позивач також просив стягнути з відповідача в відшкодування завданої йому моральної шкоди 10000 грн. та судові витрати в сумі 54 грн..

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що він є адвокатом та займається адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 449 від 26 квітня 1994 року. Рішенням голови дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 17 листопада 2008 року стосовно позивача порушено дисциплінарне провадження на підставі заяви громадянки ОСОБА_4. Рішенням дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 21 листопада 2008 року на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення строком на однин рік дії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. У червні 2010 року громадянка ОСОБА_4 вдруге звернулась до КДКА Одеської області із заявою про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, у зв'язку з чим рішенням дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 09 липня 2010 року анульовано свідоцтво позивача про право на заняття адвокатською діяльністю. На підставі рішення дисциплінарної палати від 09 липня 2010 року КДКА Одеської області прийнято рішення від 30 липня 2010 року про припинення адвокатської діяльності ОСОБА_1. На думку позивача, оскаржені рішення прийняті відповідачами необґрунтовано, без з'ясування дійсних обставин та з порушенням порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2010 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача дисциплінарну палату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2011 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом при вирішенні справи порушено норми матеріального та процесуального права. Так, судом першої інстанції не прийнято до уваги положення Цивільного кодексу України, Закону України «Про адвокатуру», Правил адвокатської етики та Положення про Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури щодо підстав та порядку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. На думку апелянта, відповідачами не доведено факти вчинення позивачем дисциплінарних проступків, за які його притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Крім того, судом першої інстанції порушено принципи адміністративного судочинства щодо здійснення правосуддя на засадах рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин справи. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи позивача в підтримку апеляційної скарги, а також представників відповідачів про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 займався адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 449 від 26 квітня 1994 року.

17 та 22 вересня 2008 року громадянка ОСОБА_4 звернулась до голови президії Одеської обласної колегії адвокатів із заявами, в яких зазначала, що 01 квітня 2007 року уклала угоду з адвокатом ОСОБА_1 на представництво інтересів у цивільній справі про визнання шлюбу недійсним та поділ майна. У зв'язку з неявками адвоката в судові засідання та вимогами останнього сплатити додаткові кошти в якості гонорару заявниця просила зобов'язати ОСОБА_1 закінчити справу у суді першої інстанції або повернути сплачений гонорар у сумі 5400 доларів США.

Рішенням голови дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 17 листопада 2008 року стосовно позивача порушено дисциплінарне провадження на підставі заяви громадянки ОСОБА_4.

Рішенням дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 21 листопада 2008 року зупинено дію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльністю № 449 на ім'я ОСОБА_1 строком на один рік. Вказане рішення залишено без змін рішенням Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури від 20 березня 2009 року.

07 червня 2010 року громадянка ОСОБА_4 звернулась зі скаргою до Одеської обласної колегії адвокатів на дії адвоката ОСОБА_1, зазначивши при цьому, що ОСОБА_1, раніше отримавши від неї суму в 6000 доларів США, фактично правову допомогу їй не надав і став допомагати по новій довіреності протилежній стороні по справі -ОСОБА_6.

Рішенням заступника голови дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 25 червня 2010 року за скаргою ОСОБА_4 стосовно позивача порушено дисциплінарне провадження.

Рішенням дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 09 липня 2010 року за вчинення триваючого дисциплінарного проступку, що виразився у прийнятті доручення клієнта ОСОБА_6 по цивільній справі, інтереси якого об'єктивно суперечать інтересам попереднього клієнта ОСОБА_4, порушення при цьому вимог, встановлених ч. 2 ст. 7 Закону України «Про адвокатуру», а також ч. 1 ст. 23 Правил адвокатської етики, адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням на нього дисциплінарного стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до пунктів 13-1 та 40 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, затвердженого Указом Президента України від 05 травня 1993 року № 155/93, матеріали об'єднаного дисциплінарного провадження за скаргами громадянки ОСОБА_4 стосовно адвоката ОСОБА_1 направлено голові КДКА Одеської області для організації проведення спільного засідання атестаційної та дисциплінарної палат КДКА Одеської області для прийняття рішення про припинення адвокатської діяльності позивача та анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 449.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 30 липня 2010 року задоволено подання голови дисциплінарної палати КДКА Одеської області. Припинено адвокатську діяльність ОСОБА_1 у зв'язку з анулюванням рішенням дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 09 липня 2010 року свідоцтва № 449, виданого на ім'я ОСОБА_1 КДКА Одеської області на підставі рішення атестаційної палати КДКА Одеської області від 07 вересня 1993 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивача обґрунтовано притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.

Проте, з висновком суду першої інстанції про повну відмову у задоволенні вимог позивача погодитись не можна.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України «Про адвокатуру»встановлено, що діяльність адвокатури регулюється Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами України і статутами адвокатських об'єднань.

Згідно ст. 13 названого Закону для визначення рівня професійних знань осіб, які мають намір займатися адвокатською діяльністю, вирішення питань про дисциплінарну відповідальність адвокатів у Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі утворюються строком на 3 роки кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатури, порядок організації та діяльності яких визначається Положеннями про Кваліфікаційно-дисциплінарні комісії.

На підставі статті 16 Закону за порушення вимог цього Закону, інших актів законодавства України, що регулюють діяльність адвокатури, присяги адвоката України рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії до адвоката можуть бути застосовані такі дисциплінарні стягнення:

- попередження;

- зупинення дії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на строк до одного року;

- анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Аналогічні положення містяться і в п. 36 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, затвердженого Указом Президента України від 05 травня 1993 року № 155/93.

При цьому, відповідно до п. 15 названого Положення, дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури розглядає скарги на дії адвокатів, вирішує питання про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення або відмову у притягненні адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Як встановлено матеріалами справи, 17 та 22 вересня 2008 року громадянка ОСОБА_4 звернулась до голови президії Одеської обласної колегії адвокатів із заявами, в яких зазначала, що 01 квітня 2007 року уклала угоду з адвокатом ОСОБА_1 на представництво інтересів у цивільній справі про визнання шлюбу недійсним та поділ майна. При цьому заявниця вказувала, що за названою угодою оплатила гонорар адвоката у розмірі 5400 доларів США та забезпечувала останнього транспортними засобами при пересуванні до місця розгляду справи та в зворотному напрямку (а. с. 96-97).

В поясненнях на заяви ОСОБА_4 від 20 жовтня 2008 року позивач зазначив, що здійснював представництво інтересів заявниці у цивільній справі без оплати. Однак за усною домовленістю остання повинна була забезпечити його транспортними засобами та виплатити гонорар у розмірі 5400 доларів США після винесення судом рішення на її користь (а. с. 98).

З наявних в матеріалах справи двох примірників угоди за № 3 від 01 квітня 2007 року вбачається, що представництво адвокатом ОСОБА_1 інтересів ОСОБА_4 здійснюється без оплати. При цьому два примірники названої угоди відрізняються записами щодо забезпечення адвоката транспортними засобами (а. с. 93-94).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про адвокатуру»оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Згідно ст. 15 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01 жовтня 1999 року (протокол від 1 - 2 жовтня 1999 року № 6/VI) адвокат надає правову допомогу згідно з чинним законодавством про види адвокатської діяльності на підставі угоди з клієнтом про надання правової допомоги або за призначенням особи, що здійснює дізнання, слідчого чи суду в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України.

Статтею 17 Правил адвокатської етики визначено загальні вимоги до змісту угоди про надання правової допомоги. При цьому згідно пунктам «д»та «е»названої статті Правил в угоді про надання правової допомоги в будь-якому випадку мають бути визначені розмір гонорару, порядок його обчислення (фіксована сума, погодинна оплата) і внесення (авансування, оплата за результатом, тощо), а також розмір, порядок обчислення і внесення фактичних видатків, пов'язаних з виконанням доручення.

На підставі ст. ст. 33 та 34 названих Правил гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення, якщо обов'язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг. Якщо необхідність несення фактичних витрат певних додаткових видів або збільшення їх орієнтовного обсягу, визначеного раніше, з'ясувалася після укладення угоди, адвокат повинен негайно повідомити про це клієнта та отримати його згоду на погашення необумовлених раніше видатків.

Аналізуючи наведені вище положення чинного законодавства України щодо оплати праці адвоката та вимог до змісту угоди про надання правової допомоги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що адвокатом ОСОБА_1 при укладенні угоди за № 3 від 01 квітня 2007 року із громадянкою ОСОБА_4 про надання останній правової допомоги порушено норми ст. 17 Правил адвокатської етики стосовно обов'язкового зазначення в угоді розміру гонорару та порядку його обчислення, а також розміру, порядку обчислення і внесення фактичних видатків, пов'язаних з виконанням доручення, що відповідно до ст. 16 Закону України «Про адвокатуру»та п. 36 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення відповідачами строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки відповідно до пунктів 34 та 35 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури дисциплінарне стягнення на адвоката застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше ніж через місяць з дня його виявлення. Справа про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності повинна бути розглянута не пізніше як у місячний строк з дня її порушення.

Як встановлено матеріалами справи, наявність дисциплінарного проступку у діях позивача було виявлено за результатами перевірки скарг громадянки ОСОБА_4 від 17 та 22 вересня 2008 року. При цьому вказані скарги були направлені до дисциплінарної палати КДКА Одеської області 27 жовтня 2008 року, що підтверджується супровідним листом від 27 жовтня 2008 року (а. с. 95). За наслідками перевірки вищезазначених скарг 14 листопада 2008 року складено висновок про порушення позивачем Правил адвокатської етики (а. с. 104-105), на підставі якого 17 листопада 2008 року порушено дисциплінарне провадження (а. с. 106), а справа про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності розглянута дисциплінарною палатою КДКА Одеської області 21 листопада 2008 року, тобто у встановлений Положенням строк.

Доводи апеляційної скарги про окремі порушення відповідачем процедури розгляду дисциплінарної справи не впливають на правильність оскарженого рішення дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 21 листопада 2008 року, а тому не можуть бути підставою для його скасування.

Із врахуванням викладеного висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 21 листопада 2008 року є правильним.

Вирішуючи справу в частині визнання протиправними та скасування рішення дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 09 липня 2010 року, а також рішення КДКА Одеської області від 30 липня 2010 року суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Як зазначено вище, згідно ст. 16 Закону України «Про адвокатуру»та п. 36 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури за порушення вимог цього Закону, інших актів законодавства України, що регулюють діяльність адвокатури, присяги адвоката України рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії до адвоката можуть бути застосовані дисциплінарні стягнення, в тому числі у вигляді анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Матеріалами справи встановлено, що 07 травня 2010 року ОСОБА_6 на підставі усної домовленості уповноважено адвоката ОСОБА_7 вести його судові справи в усіх судових установах, в судах усіх інстанцій з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому (а. с. 124).

При цьому, як вбачається із скарги ОСОБА_4 від 07 червня 2010 року, адвокат ОСОБА_1, який раніше надавав правову допомогу заявниці у цивільній справі за позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним шлюбу та поділ майна між подружжям, розпочав надавати правову допомогу по вказаній вище довіреності протилежній стороні (ОСОБА_6.) по справі за позовом останнього до ОСОБА_4 про вселення до будинку, що є їх сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Правил адвокатської етики адвокат не має права прийняти доручення, якщо є розумні підстави вважати, що передбачуваний розвиток інтересів нового і попереднього клієнта призведе до виникнення суперечності інтересів.

Згідно ст. 17 Закону України «Про адвокатуру»адвокатська діяльність може бути припинена рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, а видане свідоцтво анульоване у випадку грубого порушення вимог цього Закону та інших актів законодавства України, які регулюють діяльність адвокатури, Присяги адвоката України.

Аналізуючи наведені положення чинного законодавства України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що адвокатом ОСОБА_1 при прийнятті доручення від ОСОБА_6 про надання правової допомоги по справі за позовом останнього до ОСОБА_4 про вселення до будинку, що є їх сумісною власністю, порушено норми ч. 1 ст. 33 Правил адвокатської етики.

При цьому звернення ОСОБА_4 із скаргою до Одеської обласної колегії адвокатів на дії адвоката ОСОБА_1 об'єктивно підтверджує виникнення суперечності між інтересами ОСОБА_6, як клієнта адвоката ОСОБА_1, та ОСОБА_4, як попереднього клієнта цього ж адвоката.

За таких обставин, із врахуванням раніше накладеного на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення дії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю строком на один рік, рішення дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 09 липня 2010 року про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з накладенням на нього дисциплінарного стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, а також рішення КДКА Одеської області від 30 липня 2010 року про припинення адвокатської діяльності ОСОБА_1, є обґрунтованими.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що дисциплінарною палатою КДКА Одеської області в рішенні від 09 липня 2010 року помилково кваліфіковано вчинений адвокатом ОСОБА_1 дисциплінарний проступок як триваючий дисциплінарний проступок. Крім того, вказаним відповідачем безпідставно зазначено в рішенні про порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 7 Закону України «Про адвокатуру».

Вказані порушення фактично виправлені рішенням КДКА Одеської області від 30 липня 2010 року і не вплинули на правильність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Оскільки оскарженими рішеннями відповідачів обґрунтовано притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь 10000 грн. як компенсації за завдану цими рішеннями моральну шкоду та витрат за позовом у сумі 54 грн..

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи в частині заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції на підставі п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про часткове задоволення вимог позивача, визнавши протиправним та скасувавши рішення дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 09 липня 2010 року в частині визначення вчиненого адвокатом ОСОБА_1 дисциплінарного проступку як триваючого дисциплінарного проступку, а також в частині встановлення порушення адвокатом ОСОБА_1 вимог ч. 2 ст. 7 Закону України «Про адвокатуру».

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2011 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 09 липня 2010 року в частині визначення вчиненого адвокатом ОСОБА_1 дисциплінарного проступку як триваючого дисциплінарного проступку, а також в частині встановлення порушення адвокатом ОСОБА_1 вимог ч. 2 ст. 7 Закону України «Про адвокатуру».

В іншій частині відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 10 лютого 2012 року.

Головуючий:

Судді: