Справа № 564/1010/17
Суддя: Левчук В. В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1010/17

Рядок статзвіту № 18

30 травня 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Здибель І.О.

за участю

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №564/1010/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Рівне ДПП лейтенанта поліції Морозька Артема Григоровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2017 року на ділянці автодороги Київ-Чоп МО6 на 360 км відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інспектором роти №4 батальйону УПП в м.Рівне ДПП винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №679766, згідно якої 18 травня 2017 року о 20:52 год. на ділянці автодороги Київ-Чоп МО6 на 360 км водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1, порушив вимоги дорожньої розмітки, а саме при обгоні перетнув дорожню горизонтальну вузьку суцільну лінію розмітки, чим порушив д.р.1.1 Розділ 34 д.2 Правил дорожнього руху, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Цією ж постановою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Рівне ДПП лейтенанта поліції Морозька Артема Григоровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідач правом на подання заперечень на позов не скористався. Про дату, час та місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Як вбачається із позовної заяви, 18 травня о 20:50 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1, на 360 км автодороги Київ-Чоп МО6, був зупинений працівникам поліції за порушення вимог дорожньої розмітки, а саме при обгоні перетнув дорожню горизонтальну вузьку суцільну лінію розмітки. Позивач не заперечує перетину суцільної лінії розмітки, однак обґрунтовує це тим, що під час перетину даної суцільної вузької лінії, він об'їжджав великогабаритний транспортний засіб, який знаходився з правої сторони на проїжджій частині. Розмір даного транспортного засобу не давав змоги здійснити безпечний об'їзд перешкоди, не перетинаючи суцільну лінію, тому вважає, що дане порушення було скоєне ним не з його вини та не навмисно. Однак, на думку позивача, інспектор розглянув адміністративну справу та притягнув його до адміністративної відповідальності за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення, за відсутності доказів вини, не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_3, яка знаходилась в автомобілі ОСОБА_1, а також не був допитаний водій великогабаритного транспортного засобу і не дослідив обставини справи в сукупності.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до п.1.1 Розділу 34 "Дорожня розмітка" Правил дорожнього руху (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Судом враховується, що заборона перетину лінії 1.1 не носить категоричного характеру, а має свої винятки. Так, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію.

Так, з позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує перетину суцільної лінії розмітки, однак обґрунтовує це тим, що під час перетину даної суцільної вузької лінії, він об'їжджав великогабаритний транспортний засіб, який знаходився з правої сторони на проїжджій частині. Розмір даного транспортного засобу не давав змоги здійснити безпечний об'їзд перешкоди, не перетинаючи суцільну лінію, тому вважає, що дане порушення було скоєне ним не з його вини та не навмисно. Однак, на думку позивача, інспектор розглянув адміністративну справу та притягнув його до адміністративної відповідальності за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення, за відсутності доказів вини, не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_3, яка знаходилась в автомобілі ОСОБА_1, а також не був допитаний водій великогабаритного транспортного засобу і не дослідив обставини справи в сукупності.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність своїх дій, які полягають у притягненні позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за перетин дорожньої горизонтальної вузької суцільної лінії розмітки, та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

За вказаних обставин, суд дійшов переконливого висновку, що ОСОБА_1 не було допущено порушень дорожньої розмітки 1.1 Розділ 34 д.2 Правил дорожнього руху.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, 2 ст.7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.280 КУпАП орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 17, 71, 99, 100, 122, 158-159, 161-163, 167, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Рівне ДПП лейтенанта поліції Морозька Артема Григоровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу задоволити.

Скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Рівне ДПП лейтенанта поліції Морозька Артема Григоровича у справі про адміністративне правопорушення серії АР №679766 від 18.05.2017 року.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяВ. В. Левчук