Справа № 2-а/1570/219/2011
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2012 р.Справа № 2-а/1570/219/2011

Категорія:8.2.3Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Скрипченка В.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Боріваж»до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області про визнання дій неправомірними, часткове скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2011 року ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області подала апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року адміністративний позов задоволений в повному обсязі та визнані протиправними дії відповідача з донарахування податкових зобовязань позивачу з податку на додану вартість за липень 2010 року у розмірі 162 392,6 грн. та за серпень 2010 року у розмірі 216 127,4 грн.; визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення відповідача від 09 грудня 2010 року № /0 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування (заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 84 895 грн., за звітною податкової декларацією за 8 місяць 2010 року (вхідний реєстраційний номер 20000 від 17 вересня 2010 року).

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що ТОВ «Боріваж»надавало контрагентам (нерезидентам) послуги щодо експорту товарів, які належали цим фірмам, і право власності на ці товари при експорті не переходило. Позивач не є власним товарів, які відвантажувало та розвантажувало.

Відповідно до п. 1.14 ст. 1, п. 6.2 ст. 6, п.п. 7.7.9 п. 7.9 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 274 Митоного кодексу України, з урахуванням листа ДПА України від 28 лютого 2006 року № 36677/7/16-1517 «Щодо визнання супутніми послуг, які надаються портами при обслуговуванні товарів, що експортуються», надаючи послуги з навантаження, розвантаження, транспортування, експедирування, страхування вантажів, підприємства здійснюють обслуговування товарів, а не здійснюють безпосередньо експорт таких товарів, а тому у підприємств відсутнє право на застосування нульової ставки до операцій з надання зазначених та подібних ним послуг.

Таким чином, апелянт вважає помилковим застосування судом першої інстанції положень п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість».

ТОВ «Боріваж»надало письмові заперечення на апеляційну скаргу, в якій з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що ТОВ «Боріваж», зареєстрований у встановленому порядку та є платником податку на додану вартість.

18 серпня 2010 року ТОВ «Боріваж»подало до ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2010 року з додатками та 17 вересня 2010 року - за серпень 2010 року.

В період з 29 жовтня по 23 листопада 2010 року, на підставі направлень, відповідач провів позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2010 року у сумі 6 510 673 грн. у зменшення податкових зобовязань з ПДВ наступних податкових періодів; за липень 2010 року у сумі 3 778 463 грн. на рахунок платника податку у банку; за серпень 2010 року у сумі 94 945 грн. у зменшення податкових зобовязань з ПДВ наступних податкових періодів, які виникли за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось у період з 01 вересня по 30 листопада 2008 року та з 01 травня по 31 липня 2010 року.

Результати перевірки оформлені актом № 2569/23/32307678 від 30 листопада 2010 року, в якому, на думку перевіряючих, зафіксовані допущені позивачем порушення п. 6.1., п.п. 6.2.1 п. 6.2, п. 6.5 ст. 6, п.п. 7.7.1, п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме:

- завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за червень 2010 року на суму 6 405 369 грн., за серпень 2010 року на суму 84 895 грн.;

- завищено суму відємного значення різниці між сумою податкових зобовязань і сумою податкового кредиту за липень 2008 року у сумі 84 895 грн., та заниження позитивного значення різниці між сумою податкових зобовязань і сумою податкового кредиту на 77 498 грн.;

- завищено суму відємного значення різниці між сумою податкових зобовязань і сумою податкового кредиту за серпень 2010 року у сумі 216 127 грн.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв оскаржене податкове повідомлення-рішення № /0 від 09 грудня 2010 року, яким ТОВ «Боріваж»зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації, поданій 17 вересня 2010 року за 8 міс. 2010 року в розмірі 84 895 грн., по декларації, поданій 20 липня 2010 року, за 6 міс. 2010 року в розмірі 6 405 369 грн.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, представника ТОВ «Боріваж», розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що в період з 29 жовтня по 23 листопада 2010 року, на підставі направлень, посадовиими особами відповідача, проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2010 року в сумі 6 510 673 грн. у зменьшення податкових зобовязань з ПДВ у наступних податкових періодів, за липень 2010 року у сумі 3 778 463 грн. на рахунок платника у банку, за серпень 2010 року у сумі 94 945 грн. у зменшення податкових зобовязань з ПДВ наступних податкових періодів, яки виникли за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось у період з 01 вересня по 30 листопада 2008 року та з 01 травня по 31 липня 2010 року.

За результатами проведеної перевірки складений акт № 2569/23/32307678 від 30 листопада 2010 року (а.с. 11-35).

Перевіркою встановлено, що на формування показників, відображених у рядках 1-9 Декларації за липень, серпень 2010 року, вплинуло здійнення операцій з транспортного оброблення вантажів: надання послуг по прийманню, переробці (очищенню), сушці, збергіанню, відвантаженню та експедуванню сільськогосподарської продукції на зерноперевалочному терміналі.

Відповідач перевіркою встановив заниження податку на додану вартість у липні 2010 року в розмірі 162 392,6 грн., у серпні 2010 року в розмірі 216 127,4 грн., оскільки ТОВ «Боріваж»безпідставно застосована нульова ставка по операції з поставки супутніх послуг по навантаженню та розвантаженню товарів, що були експортовані.

Суд першої інстанції праивльно встановив фактичні обставини справи щодо надання супутніх послуг по навантаженню та розвантаженню товарів, що були експортовані.

З урахуванням положень п. 1,14 ст. 1, п. 3.1. ст. 3, п.п. 6.2.1 п. 6.2, п. 6.5 ст. 6, п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 259, 260, 274 Митного кодексу України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що законодавчо закріплена норма стосовно встановлення нульової ставки податку до бази оподаткування при експорті товарів та супутніх послуг такому експорту не передбачає включень та/або застережень щодо субєктів надання таких послуг, тобто не має значення хто саме виконує такі послуги безпосередній резидент експортер, що реалізує товар, чи субєкт господарювання за угодою з покупцем нерезидентом.

Таким чином, надані нерезиденту послуги з перевалки та транспортної обробки товарів, що експортуються з України та вартість яких включена безпосередніми резидентами експортерами до вантажно-митної декларації, як складової митної вартості експортованого товару, є супутніми послугами в розумінні п. 14.1 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість».

Матеріалами справи підтверджено, що відбувся експорт товару, стосовно якого послуги є супутніми; вартість супутніх послуг включена до складу митної вартості під час митного оформлення товарів, що експортуються; супутні послуги відповідають вимогам ст. 274 Митного кодексу України; витрати на оплату супутніх послуг є фактичними, та вони не враховані в самій контрактній ціні товару, що експортується.

Таким чином, висновки суду першої інстанції повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 08 червня 2010 року у справі за позовом Херсонського морського торговельного порту до ДПІ у м. Херсоні, постанові від 24 березня 2009 року № 21-2022во08, від 25 березня 2009 року № 21-2218во08.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова без змін.

Керуючись ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст. 206, 212, ч. 5 ст. 254, ч. КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 20 лютого 2012 року

Головуючий: суддя /підпис/ ОСОБА_1

суддя /підпис/ ОСОБА_2

суддя /підпис/ ОСОБА_3