Справа № 806/390/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"31" травня 2017 р. Справа № 806/390/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "05" квітня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.04.2017, просив стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області 7042,02 грн. недонарахованої та невиплаченої при звільненні винагороди за вислугу років; 86738,20 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.12.2015 по 05.04.2017 (по день постановлення рішення).

В обґрунтування позову посилався на те, що з 02.09.1998 по 04.12.2015 працював на різних посадах у відповідача, 04.12.2015 він був звільнений з посади заступника начальника Народицького відділення Овруцької ОДПІ у зв'язку з переходом на виборну посаду. Зазначав, що наказом Міністерства доходів і зборів України від 31.12.2013 №4065-0 йому присвоєно спеціальне звання - радник податкової та митної справи 1 рангу. Отже, вважає, що з 01.01.2014 він мав право на виплату винагороди за вислугу років в розмірі 30% відповідно до Порядку виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №1013. Проте, всупереч цьому Порядку, йому виплачувалась надбавка за вислугу років відповідно до ст.33 Закону України "Про державну службу" у розмірі 25%. Вказував, що такі неправомірні дії відповідача призвели до порушення його прав. Тому, просив стягнути з Овруцької ОДПІ недонараховану та невиплачену винагороду за вислугу років та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 року позов задоволено. Стягнуто з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на користь ОСОБА_3 (інд.н.НОМЕР_1) недонараховану та невиплачену при звільненні винагороду за вислугу років у сумі 7042 грн. 02 коп. (сім тисяч сорок дві гривні дві копійки) та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 05.12.2015 року до 05.04.2017 року у розмірі 86738 грн. 20 коп. (вісімдесят шість тисяч сімсот тридцять вісім гривень двадцять копійок).

Стягнуто з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на користь ОСОБА_4450 грн 64 коп. (чотириста п'ятдесят гривень шістдесят чотири копійки) витрат, пов'язаних із прибуттям до суду.

Не погоджуючись з постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 02.09.1998 по 04.12.2015 працював на різних посадах в Овруцькій ДПІ, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.7-11)

У період проходження служби позивачу присвоювалися спеціальні звання.

Зокрема, наказом Міністерства доходів і зборів України від 31.12.2013 №4065-0 йому присвоєно спеціальне звання - радник податкової та митної справи 1 рангу.

Наказом ДФС України від 04.12.2016 №3843-0 ОСОБА_3 звільнено з посади заступника начальника Народицького відділення Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області у зв'язку з переходом на виборну посаду, на підставі п.5 ст.36 КЗпП України. (а.с.11)

За змістом позовної заяви, поданої відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства, при звільненні ОСОБА_3 недонараховано та невиплачено відповідачем у період служби винагороду за вислугу років за період з 01.01.2014 року, відтак, він порушив питання про стягнення невиплачених сум заробітної плати та суми середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що позов підлягає до задоволення, оскільки з позивачем в день звільнення не проведено повний розрахунок, а саме, не виплачено винагороду за вислугу років, у зв'язку з присвоєнням йому спеціального звання за період з 01.01.2014 по 09.04.2015 у розмірі 7042,02 грн.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Згідно статей 6, 105, 162 КАС України особі гарантується право на звернення за захистом порушених прав, свобод чи інтересів і визначаються підстави, форми та способи захисту цих прав.

Зокрема, у частині першій статті 6 КАС встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини четвертої статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень - прийняти рішення або вчинити певні дії, так і про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 162 КАС за результатами розгляду звернення особи до суду з адміністративним позовом і в разі його задоволення можуть бути прийняті постанови про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновків, що при виборі способу захисту порушених прав необхідно врахувати специфіку права та характер його порушення. Захист права судом відбувається з урахуванням установлених законом меж здійснення суб'єктивного права на захист і компетенції суду.

За приписами КАС, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

Звернення до суду має стосуватися дійсного, а не абстрактного, порушеного права, свободи або інтересу такою дією/рішенням суб'єкта владних повноважень, що відповідає положенням ч. 1 ст. 6 КАС України, ч. 1 ст. 71 цього ж Кодексу в частині обов'язку доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, у т. ч. наявність дійсного порушеного права/інтересу.

Підставами для визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними є невідповідність таких дій вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який вчиняє ці дії. Утім, обов'язковою умовою визнання дій неправомірними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясування питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до адміністративного суду чи на момент прийняття судом рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015 року справою N К/800/58100/14, К/800/56402/14.

Отже, рішення суду про стягнення сум у даній справі є передчасним, оскільки суд не встановив, якими діями чи бездіяльністю відповідача порушені права /інтереси позивача, а позивач з такими вимогами і не звертався.

З врахуванням усіх наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову у даній справі з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим в силу вимог ст. 202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у позові з викладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "05" квітня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою у позові ОСОБА_3 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про стягнення коштів, - в і д м о в и т и .

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "29" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Овруцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Героїв Майдану,1/20,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11102

4-представнику позивача: ОСОБА_4 АДРЕСА_1, 11101 - ,