Справа № 237/2382/14-а
Суддя: Ліпчанський С. М.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 237/2382/14-а
Номер провадження 2-а/237/13/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.16

Марїнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

при секретарі: Готовщиковій Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника відділу державної виконавчої служби Марїнського районного управління юстиції про визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до заступника начальника відділу державної виконавчої служби Марїнського районного управління юстиції про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця від 05.09.2011 року.

Пізніше позивач уточнив свої позовні вимоги та просив визнати незаконними та скасувати постанови державних виконавців ВДВС Марїнського районного управління юстиції про примусове виконання вимоги про сплату боргу.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 28 квітня 2016 року йому стало відомо, що старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мар'їнського районного управління юстиції ОСОБА_2 проводяться виконавчі дії по виконанні: постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.09.2011 року (надалі по тексту - Постанова 1) про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 943 від 05.07.2011 року (надалі - Вимога 1), яку видало Управління ПФУ у Марийському районі Донецької області.

Окрім цього, Виконавцем винесено: постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 року (надалі по тексту - Постанова 2) про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 781 від 14.05.2013 року (надалі - Вимога 2), яку видало Управління ПФУ у Марийському районі Донецької області; постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 року (надалі по тексту - Постанова 3) про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 806 від 27.06.2013 року (надалі - Вимога 3), яку видало Управління ПФУ у Марийському районі Донецької області; постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 року (надалі по тексту - Постанова 4) про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 1259 від 02.08.2013 року (падалі - Вимога 4), яку видало Управління ПФУ у Марийському районі Донецької області; постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 року (надалі по тексту - Постанова 5) про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 1250 від 09.08.2013 року (надалі - Вимога 5), яку видало Управління ПФУ у Марійському районі Донецької області; постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2016 року (надалі по тексту - Постанова 6) про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 1867- 17 від 11.12.2013 року (надалі - Вимога 6), яку видала Марійська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області. Вважає, що зазначені постанови винесені протиправно і це випливає з наступного. Відповідно до ч. 1 та п.п. 8 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом та відповідно до цього Закону підлягають виконанню державного виконавчою службою такі виконавчі документи: «8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу». А за ч. 3 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено сторони у виконавчому провадженні: «... орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення». Пунктом 1 статті 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд не є органом державної влади. Відповідно до норм абз.2 3.3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , що діяли до 01.01.2011р. було встановлено, що: «3. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом». Але з 01.01.20011р. абз. 2 ч. 3 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у частині того, що Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом втратила чинність, а тому, відкриття виконавчого провадження після 01.01.2011р. та Вимогою є перевищенням повноважень державним виконавцем. ДВС є державним правоохоронним органом, а тому, державний виконавець згідно ст. 19 Конституції України повинен користуватися своїми повноваженнями, керуючись нормами про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже виконавець повинен діяти лише напідставі,в межах повноважень, та у спосіб, передбачений Законом. Виконавець під час відкриття виконавчого провадження посилався на ст.ст. 11, 28, 41, 68, 69, 70, 72, 74 Закону України «Про виконавче провадження», але зазначені статті не містять жодного пункту, яким можна було б керуватися, відкриваючи виконавче провадження за вимогою про сплату боргу УПФУ. Тому, дії Виконавця не грунтуються на Законі, є неправомірними та протиправними, вчиненими з перевищенням службових повноважень.

Такі твердження ґрунтуються на нормах статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» в якій вказано, що:

«1. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках».

На момент відкриття виконавчих проваджень у розпорядженні державного виконавця не було законом наданих повноважень відкривати виконавче провадження за вимогами управління ПФУ у Марїнському районі. Таким чином, державний виконавець мав би відповідно до норм п.п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, у зв'язку з неподанням управлінням ПФУ у Марїнському районі Донецької області виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону. Тому, у виконавця були підстави відмовити у відкритті виконавчого провадження і не було підстав для відкриття виконавчого провадження за вищезазначеними Вимогами управління ПФУ у Марїнському районі, на виконання ним функцій Пенсійного фонду України відповідно до абз.1 п. 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 06.08.2011р. вступили в силу норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України»: «5. Частину п'ятнадцяту статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., NN 49 - 51, ст. 376) доповнено абзацами другим і третім такого змісту: «Фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються. Нараховані органами Пенсійного фонду України суми фінансових санкцій, зазначених в абзаці другому цієї частини, та не сплачені фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, підлягають списанню". Таким чином, з 06.08.2011р. за нормами ч.15 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» примусове стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються. Окрім цього, Марїнська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області включила у свою Вимогу 6 борг у розмірі 1194,03 за Вимогою 2, яку видало Управління ПФУ у Марийському районі Донецької області, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України згідно якої ніхто не може бути притягнутий двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-УІ (далі - Закон), єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до п. 13.7 ст. 13 Закону органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску. Відповідно до п. 6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №455 (далі - Інструкція), органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до органу доходів і зборів та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого єдиного внеску. У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога надсилається: платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками. Відповідно до п. 6.4 Інструкції вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату недоїмки за формою згідно з додатком 6. При формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога). Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. Після формування вимоги та внесення даних до відповідного реєстру вимога передається працівнику, на якого покладено обов'язок з ведення діловодства та архівного зберігання документів, для надіслання (вручення) її платнику. При цьому корінець вимоги залишається у органі доходів і зборів. Вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі або відокремленому підрозділу, якщо її передано службовій особі такого платника під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення. Вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого її місця перебування (проживання) з повідомленням про вручення за порядком оформлення зазначених поштових відправлень, установленим Кабінетом Міністрів України. Якщо платник на день надсилання йому органом доходів і зборів вимоги не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), вимога вважається належним чином врученою навіть у разі її повернення як такої, що не знайшла адресата. У разі коли неможливо вручити платнику єдиного внеску вимогу поштою в зв'язку з відсутністю його за місцезнаходженням (відсутністю службових осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб платника єдиного внеску прийняти вимогу, вимога вважається врученою платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Після вручення (отримання інформації про вручення) вимоги платнику працівник, на якого покладено обов'язки з ведення діловодства та архівне зберігання документів, підшиває корінець такої вимоги з відміткою про вручення до справи платника та: якщо вимога органу доходів і зборів скасовується чи змінюється судом (господарським судом), то підшиває примірник (копію) рішення суду (господарського суду) до справи платника поряд з корінцем від вимоги, щодо якого відбувся судовий розгляд; у разі списання недоїмки у випадках, визначених статтею 25 Закону, - копію рішення про списання. Відповідно до п. 6.9 Інструкції якщо протягом наступного базового звітного періоду платник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження вимога подається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України тільки на суму зростання боргу. Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суми боргу, зазначені у вимозі, що подана до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України, то орган доходів і зборів подає до відповідного підрозділу повідомлення про сплату боргу за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції. Управління ПФУ у Марийському районі Донецької області винесло Вимогу2 про сплату боргу № Ф-781 від 14.05.2013 року у розмірі 1194,03 грн. за не сплату збору та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Крім того, Мар'їнською ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області було винесено вимогу № Ф-1867-17 про сплату боргу (фінансові санкції) у сумі 1194,03 грн. за не сплату мною збору та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Таким чином, винесена Вимога 6 про сплату боргу (недоїмки) не відповідає вимогам п.6.9 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України та ст. 61 Конституції України, оскільки сформована з врахуванням суми боргу попередньої вимоги - Вимоги 2. Отже, відповідач мав право на винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) лише в частині зростання суми боргу наступного базового звітного періоду.

Просив задовольнити його позов, визнати незаконними та скасувати постанови державних виконавців ВДВС Марїнського районного управління юстиції про примусове виконання вимоги про сплату боргу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. З ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Викладені обставини дають суду підстави вважати, що зазначені у позовній заяві позивача підлягають скасуванню, як незаконні.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 6, 7, 18, 19, 71, 162 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати:

- постанову відділу державної виконавчої служби Мар'їнського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 05.09.2011 року про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 943 від 05.07.2011 року, яку видало Управління ПФУ у Марийському районі Донецької області;

- постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мар'їнського районного управління юстиції ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 року про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 781 від 14.05.2013 року, яку видало Управління ПФУ у Марийському районі Донецької області;

- постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мар'їнського районного управління юстиції ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 року про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 806 від 27.06.2013 року, яку видало Управління ПФУ у Марийському районі Донецької області;

- постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мар'їнського районного управління юстиції ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 року про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 1259 від 02.08.2013 року, яку видало Управління ПФУ у Марийському районі Донецької області;

- постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мар'їнського районного управління юстиції ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 року про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 1250 від 09.08.2013 року, яку видало Управління ПФУ у Марийському районі Донецької області;

- постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мар'їнського районного управління юстиції ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2016 року про примусове виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 1867-17 від 11.12.2013 року, яку видала Мар'їнська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Марїнський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Дата документу 19.05.2016