Справа № 813/4429/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4779/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправним та скасування п. 1 наказу Головного управління юстиції у Львівській області №1672/к від 27.10.2014 року; визнання недійсним запису №12 від 27.10.2014 року у трудовій книжці БТІ №3778789, внесеного за наведеним наказом; зобовязання внести запис у трудову книжку БТІ №3778789 про визнання недійсним запису №12 від 27.10.2014 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 року частково задоволено позовні вимоги, а саме в частині визнання протиправним та скасування п. 1 наказу Головного управління юстиції у Львівській області №1672/к від 27.10.2014 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС України, згідно з яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як передбачено ч.1 ст.2 цього ж Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 27.01.1999 року призначено на посаду начальника Самбірського міського управління юстиції.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.2014 року за №2331/к ОСОБА_2 звільнено з посади Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 року у справі за №813/7679/14 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27.10.2014 року за №2331/к «Про звільнення ОСОБА_2А.» та поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 28.10.2014 року. Постанова набрала законної сили 24.11.2016 року.

29.11.2016 року позивач звернулась до Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про внесення в трудову книжку запису про визнання недійсним запису, внесеного на підставі наказу Міністерства юстиції України за №2331/к від 27.11.2014 року «Про звільнення ОСОБА_2А.».

Листом від 08.12.2016 року за №28235/0/1-16/02-14 Головне територіальне управління юстиції у Львівській області повідомило позивача про те, що не може виконати виконавчий лист, виданий на виконання вищезгаданого судового рішення, оскільки виконавчий лист предявлений не за підвідомчістю.

Статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів.

Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після початку проходження стажування.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Пунктом 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року за №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, з наступними змінами та доповненнями, у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою)" і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, звільнений ..." і зазначається нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Суд апеляційної інстанції аналізуючи наведену норму Інструкції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що необхідною умовою для визнання недійсним запису є прийняття наказу про поновлення на роботі.

Сторона апелянта не заперечує тієї обставини, що на час прийняття судового рішення у даній справі Міністерством юстиції України не виконано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 року у справі за №813/7679/14, а саме не поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

При цьому суд першої інстанції доречно визначився, що прийняття наказу про поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області не належить до компетенції відповідача, а тому у суду відсутні правові підстави для визнання недійсним запису №12 від 27.10.2014 року у трудовій книжці БТІ №3778789, внесеного за п. 1 наказу Головного управління юстиції у Львівській області №1672/к від 27.10.2014 року.

Також необхідно зазначити, що станом на час звернення позивача до Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про внесення в трудову книжку запису про визнання недійсним запису, внесеного на підставі наказу Міністерства юстиції України за №2331/к від 27.11.2014 року «Про звільнення ОСОБА_2А.» п. 1 наказу Головного управління юстиції у Львівській області №1672/к від 27.10.2014 року був чинним.

Разом з тим обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_2 не зверталась з вимогою, вмотивованою наведеним вище, до Головного управління юстиції у Львівській області, що унеможливило розгляд таких мотивів та надання оцінки головним управлінням юстиції у Львівській області, а тому суд розглядаючи мотиви, оцінка яким не надана відповідачем, порушуватиме конституційний принцип розподілу влад та втручатись у внутрішню компетенцію іншого органу державної влади.

Стосовно твердження апелянта про те, що відповідач не мав повноважень щодо внесення оскаржуваного запису у трудову книжку, то таким останній не спростовує висновки суду першої інстанції в цій частині.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст. 160 ч.3, ст.ст.195, 196, ст. 198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2017р.у справі №813/4429/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текс виготовлено 31.05.2017р.