Справа № 826/10048/16
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Дьяковій О.О.

За участі представника позивача: Клапоус В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.08.16р. у справі №826/10048/16 за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кроналайн» про стягнення адміністративно-господарських санкцій

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 29 894,92 грн. та пені у розмірі 1 356,70 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.08.16р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що Відповідачем не дотримано нормативу працевлаштування інвалідів у 2015 році, у зв'язку з чим підлягають стягненню адміністративно-господарські санкції; Відповідачем заповнено звітність з порушенням вимог Порядку, що не дало змогу встановити кількість вакантних посад з працевлаштування інвалідів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Відповідачем було подано до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік до за формою № 10-ПІ, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу - 158 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 4 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 6 осіб.

Таким чином, на думку Позивача, Відповідачем не було дотримано нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році з працевлаштування 2-ох осіб.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем вчинено усі необхідні дії для виконання вимог законодавства щодо працевлаштування інвалідів, у зв'язку з чим його вина у працевлаштуванні меншої кількості інвалідів, ніж передбачено ст. 19 Закону - відсутня.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-XII від 21.03.91р. (надалі Закон - № 875-XII) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною першою статті 20 зазначеного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

При цьому, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою статті 20 Закону № 875-XII передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він вжив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 181 зазначеного Закону пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Аналогічна правова позиція закріплена у постановах Верховного Суду України від 20.06.11р. у справі № 21-60а11 та від 02.04.13р. у справі №21-95а13.

Як убачається з матеріалів справи та не спростовано апелянтом, Відповідачем протягом 2015 року вчинялись дії щодо пошуку та працевлаштування інвалідів на вакантні місця, а саме: подавалась до Оболонського районного центру зайнятості звітність форми 3-ПН про попит на робочу силу (вакансії).

Втім, направлення на працевлаштування до Відповідача не видавались.

Поряд з цим, як свідчать обставини справи, Відповідачем у 2015 році фактично був виконаний встановлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, що підтверджується довідкою про працевлаштування інвалідів на підприємстві ТОВ «Кроналайн» за період з 01.01.15р. по 31.12.15р. (а.с. 88). Зокрема, на підприємстві відповідача у період з 01.01.15р. по 31.10.15р. працевлаштовано 4 особи, у період з 01.11.15р. по 20.12.15р. - 5 осіб, у період з 21.12.15р. по 31.12.15р. - 6 осіб.

Отже, Відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та дотримав вимог закону, а тому не може бути притягнений до відповідальності.

Доводи апелянта про порушення Відповідачем порядку заповнення звітності до центру зайнятості не заслуговують на увагу, так як із звітності вбачається кількість вакансій для працевлаштування інвалідів. Окрім того, такі доводи не спростовують відсутність правопорушення, а відтак - відсутність правових підстав для стягнення санкцій.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.08.16р. у справі №826/10048/16 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.08.16р. у справі №826/10048/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 31.05.17р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.