Справа № 826/18697/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

30 травня 2017 року №826/18697/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Літвінової А.В., суддів Аблова Є.В., Мазур А.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавного агентства земельних ресурсів України
до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби
провизнання протиправною та скасування постанови від 10.11.2016 ВП №52640050,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне агентство земельних ресурсів України звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови від 10.11.2016 ВП №52640050.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувана постанова винесена відповідачем без врахування відповіді Державного агентства земельних ресурсів України на постанову про відкриття виконавчого провадження та вимогу державного виконавця, яким державного виконавця повідомлено про хід виконання судового рішення.

Відповідач письмових заперечень проти позову не надав. При цьому, останнім надано суду копії матеріалів виконавчого провадження.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №819/63/16, виданого 01.04.2016 Тернопільським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу Держземагентства у Тернопільському районі Тернопільської області, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2016 (ВП №52640050), в якій зазначено зобов'язання боржника негайно виконати рішення суду, про що документально повідомити державного виконавця.

У межах виконавчого провадження №52640050 на адресу Державного агентства земельних ресурсів України направлено вимогу державного виконавця від 28.10.2016 №593-20-1/25, якою, з метою недопущення порушення прав та інтересів стягувача, повного та своєчасного виконання судового рішення, від Державного агентства земельних ресурсів України вимагалось у триденний строк з моменту отримання даної вимоги повідомити відділ та стягувача про повне чи часткове виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 у справі №819/63/16 з наданням підтверджуючих документів (відповідного наказу).

З огляду на не надання боржником - Державним агентством земельних ресурсів України - жодних документів щодо виконання рішення суду чи причин його не виконання, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. винесено постанову про накладення штрафу від 10.11.2016, якою на боржника накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами п'ятою та шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Приписами статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

У силу частини другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що накладення штрафу у разі невиконання боржником рішення здійснюється за відсутності поважних причин його невиконання.

Так, за твердженнями позивача, Державним агентством земельних ресурсів України на адресу відділу направлено відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження та вимогу державного виконавця.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що листом від 31.10.2016 №ДЗА-5-28-0-17-113/23-16 позивач повідомив, що останнім підготовлено проект мирової угоди, який наразі узгоджується з ОСОБА_2. Листом від 08.11.2016 №ДЗА-5-28-0-17-115/23-16 позивач також повідомив відділ про те, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2016 Державним агентством земельних ресурсів України вже було надано відповідь.

Разом з тим, з вказаних листів Державного агентства земельних ресурсів України не вбачається факту виконання виконавчого листа №819/63/16, виданого 01.04.2016 Тернопільським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу Держземагентства у Тернопільському районі Тернопільської області.

Слід зазначити, що у подальшому позивачем, як боржником у виконавчому провадженні, також не надано доказів виконання судового рішення, на виконання якого відкрито виконавче провадження.

Таким чином, відповідачем в обґрунтування заявлених позовних вимог не надано суду доказів ані виконання судового рішення у встановлений для цього строк, ані доказів, які б підтверджували поважність причин неможливості виконання такого судового рішення.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Судді Аблов Є.В.

Мазур А.С.