Справа № 807/1372/16
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1372/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Рейті С.І., судді: Луцович М.М., Шешеня О.М.

при секретарі судового засідання Кречко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 25 травня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 30 травня 2017 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач 1, Міністерство оборони України), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 2, Закарпатський ОВК), яким з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить: 1) Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України про відмову у виплаті йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок проходження військової служби, у розмірі встановленому пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 449; 2) Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути у встановленому порядку та строки заяву та документи ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду третьої групи з 25.11.2013 р., інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499, у розмірі 20-місячного грошового забезпечення із збільшенням вказаної виплати на 20 відсотків, у відповідності до п. 2 ст. 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", з прийняттям відповідного рішення та урахуванням викладених судом обставин у даній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 листопада 2013 року позивачу було встановлено безстроково ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії. У квітні 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із призначенням інвалідності, після звільнення із військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.08.2016 р. позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, в зв`язку з тим, що він звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу". За вказаних обставин дії відповідачів вважає такими, що є протиправними та не законними.

Позивача в судове засідання не з`явився, при цьому, прохальною частиною позовної заяви просить розглянути справу за його відсутності, відтак, у відповідності до ст. 122 КАС України, справу розглянуто за відсутності позивача, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач 1 надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, згідно яких вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню мотивуючи тим, що позивачу інвалідність була встановлена у 2013 році, тобто до набрання чинності нової редакції ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови КМУ від 25.12.2013 року № 975. Дія ст. 16 вказаного Закону України та Постанови КМУ від 25.12.2013 року № 975 поширюється виключно на осіб, які були звільнені після 01 січня 2014 року. Таким чином, позивач права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975, не має.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, разом з тим належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Таким чином, судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження, про дату, час і місце судового розгляду даної адміністративної справи, та у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України, справа розглянута за відсутності представника відповідача 1 суб`єкта владних повноважень, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач 2 надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, згідно яких вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки позивачем ніяких вимог до Закарпатського ОВК не заявлено.

В судове засідання представник відповідача 2 не з`явився, разом з тим належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Таким чином, судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження, про дату, час і місце судового розгляду даної адміністративної справи, та у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України, справа розглянута за відсутності представника відповідача 2 суб`єкта владних повноважень, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до акту судово-медичного освідчення № 270 на момент судово-медичного освідчення у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рубців правої верхньої повіки та внутрішньої поверхні правого передпліччя. Згідно вказаного акту, дані тілесні ушкодження є наслідками поранень , які могли бути спричинені осколками міни та вкладаються в строк події, що мала місце весною 1980 року. (а.с.22)

Згідно витягу з протоколу № 438 від 08 серпня 2013 року Військово-лікарської комісії Західного регіону ОСОБА_1 встановлено причинний зв`язок поранення (контузії) з виконанням обов`язків військової служби (а.с.21).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ від 25 листопада 2011 року ОСОБА_1 встановлена безстроково третя група інвалідності у зв`язку із пораненням, контузією пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (а.с.20).

12 квітня 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, якою просив призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності, без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призначені на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (а.с.9).

1 серпня 2016 року Закарпатським обласним військовим комісаріатом позивачу надано відповідь за № 5651/1, відповідно до якої позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що він звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 1 січня 2014 року, тобто, до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, - є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII (далі Закон 2011).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону 2011 (в редакції на час звернення позивача із заявою про виплату) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно із п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25.12.2013 року за № 975 (далі Постанова 975), яка набрала законної сили з 24.01.2014, встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., N 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. N 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. N 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 89, ст. 3255);

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно п. 3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З системного аналізу наведених норм законодавства випливає, що датою, з якої у інваліда III групи виникає право на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у розмірах, що встановлені ст. ст. 16, 16 - 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 N 5040-VI та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року за № 975) виникає з моменту встановлення такої інвалідності в період дії таких актів. Особи, допомога яким не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто, на день встановлення такої інвалідності.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії № 10 ААБ від 25.11.2013 позивачу встановлена 3 група інвалідності в зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби з 25.11.2013 року. Тобто, право на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з інвалідністю військовослужбовця у позивача виникло з моменту встановлення інвалідності, а саме з 25.11.2013 року.

На момент виникнення спірних правовідносин діяла наступна редакція ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей": у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

В період виникнення спірних правовідносин діяв Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (далі Порядок 499).

Відповідно до пп. 2 п. 2 цього Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 33-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Відповідно до п. 4 п. 2 Порядку № 499 військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Враховуючи вищенаведене та ту обставину, що позивач проходив строкову військову службу, був звільнений з строкової військової служби в 1980 році та інвалідність була призначена до 2014 року та пізніше ніж через три місяці після звільнення права на отримання одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності внаслідок проходження військової служби у позивача не має.

При цьому судом відхиляються доводи відповідача -1 про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропущенням строку звернення до суду, встановлено ч. 5 ст. 99 КАС України, виходячи з наступного.

За змістом частин 1, 2 ст.99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Листом від 01 серпня 2016 року позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок проходження військової служби, а з вказаним позовом позивач звернувся до суду 26 вересня 2016 року, тобто із дотриманням встановленого шестимісячного строку звернення до адміністративного суду із таким позовом.

Відповідно ж до ч. 5 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Вказана норма стосується встановлення місячного строку щодо права особи, оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого (цього рішення) цим суб`єктом може бути заявлено вимогу до особи про стягнення грошових коштів. Таким чином, строк звернення до суду з позовом не пропущено, в зв`язку з чим відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Згідно статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства щодо захисту інтересів осіб від порушень з боку органів державної влади та з огляду на положення ст. ст. 71, 72 КАС України, обов`язок доказування покладається в даному випадку на відповідачів. Відповідачами доведено та матеріалами справи підтверджено законність та правомірність відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності внаслідок проходження військової служби. За наведених обставин, позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання її копії (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Судді: С.І. Рейті М.М. Луцович О.М. Шешеня