Справа № 809/249/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року № 876/5478/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

06 лютого 2017 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (далі - РВ ФДМУ по Івано-Франківській області) звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області за №09-01-021/41 від 26.01.2017 року.

Постановою від 30 березня 2017 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд в задоволенні позовних вимог відмовив у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, РВ ФДМУ по Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що на час перевірки в регіональному відділенні була книга обліку руху трудових книжок. Порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 за своєю малозначимістю не підлягає відповідальності згідно абзацу 8 ч.2 ст. 265 КЗпП.

Виходячи з приписів ст. 56 розділу VII Закону України ,,Про державну службу, регіональне відділення вважає за достатнє заповнення табелів робочого часу мінімальною кількістю показників, оскільки згідно з приміткою Наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 р. за №489 ,,Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці форма заповнення табелю робочого часу носить рекомендаційний характер і складається із мінімальної кількості показників, необхідних для заповнення форм державних статистичних спостережень (зразок в матеріалах справи). При необхідності форма може бути доповнена іншими показниками, необхідними для обліку на підприємстві.

Затримка виплати частини суми заробітку звільненому працівнику ОСОБА_2 сталась із-за донарахування додаткових сум, в тому числі виплат їй окладу, рангу, надбавки у більшому розмірі, ніж їй було виплачено при звільненні.

За таких обставин позивач вважає протиправною оскаржену постанову, а тому просить скасувати постанову суду першої та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі з наведених у скарзі підстав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, що в силу приписів ч.4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що за наслідками позапланової перевірки РВ ФДМУ по Івано-Франківській області з питань дотримання вимог законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування позивача, оформленої актом за №09-01-0027/4 від 06.01.2017 року, Управління Держпраці в Івано-Франківській області внесло позивачу припис про усунення порушень та дотримання вимог частини другої ст. 30 Закону України ,,Про оплату праці, ст.ст.116,47 КЗпП України, абзацу пятого пункту 7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, п. 4б постанови КМ України від 08.02.1995 року №100.

Також за наслідками розгляду акту перевірки заступник керівника Управління Держпраці в Івано-Франківській області винесла постанову за №09-01-0027/41 від 26 січня 2017 року про накладення на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області штрафу в розмірі 3200 грн..

Висновки Управління Держпраці в Івано-Франківській області базуються на тому, що під час перевірки були виявленні порушення вимог законодавства, а саме: абзацу 5 пункту 7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок №58 - книга обліку руху трудових книжок позивача не пронумерована, не прошнурована та не скріплена підписом керівника підприємства і печаткою; ст.ст. 116, 47 КЗпПУ - при звільненні працівників виплата всіх сум, що належать їм в день звільнення не проводиться (завідувач сектору інформаційного забезпечення ОСОБА_2 звільнена з роботи 07.09.2016 року, однак повний розрахунок з нею проведено не в день звільнення, а 09.09.2016 року та 29.11.2016 року); п. 4б постанови КМУ від 08.02.1995 року №100 - при перерахунку компенсації за невикористану відпустку завідувачу сектору інформаційного забезпечення ОСОБА_2 бухгалтерією регіонального відділення у вересні виплачена сума склала 8121,27 грн., а в листопаді донараховано та виплачено ще 867,62 грн. ; ч.2 статті 30 Закону України ,,Про оплату праці - в табелях обліку робочого часу працівників регіонального відділення з червня 2016 року по грудень 2016 року відображені відпрацьовані працівниками години, у звязку з чим неможливо встановити кількість відпрацьованих годин працівниками установи за місяць чим порушено вимоги вказаної статті. Табелі обліку робочого часу не ведуть відповідно до вимог Наказу державного комітету статистики України від 05.12.2008 року №489 ,,Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці, не відповідають затвердженій типовій формі первинної облікової документації підприємств та не відображають обовязкові показники необхідні для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржену постанову, відповідач діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, частина 1 статті 259 Кодексу законів про працю (КЗпП) України визначає, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно восьмого абзацу частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 та 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обовязків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Постановою КМУ № 509 від 17.07.2013 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу (пункт 2).

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа) (пункт 3).

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (пункт 4).

Постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку(пункт 4).

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що відповідач під час проведення перевірки та прийняття оскарженої постанови про застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог трудового законодавства діяв в межах своєї компетенції, оскільки саме на органи Держпраці покладений обовязок та надане право на проведення перевірок з питань дотримання вимог трудового законодавства за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності та прийняття відповідних рішень за наслідками перевірок.

Під час перевірки посадові особи Управління Держпраці в Івано-Франківській області виявили ряд порушень трудового законодавства, а саме: порушення порядку ведення трудових книжок; при звільненні працівника ОСОБА_2 виплата всіх сум, що належала їй в день звільнення не було проведена, а також не була в повному обсязі виплачена компенсація за невикористану відпустку; порушення вимог щодо ведення табелів обліку робочого часу.

На спростування фактів наведених порушень позивач не надав належних та допустимих доказів, а тому апеляційний суд визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності оскарженої постанови про застосування до позивача штрафу.

Доводи позовної заяви та апеляційної скарги, якими позивач намагався довести відсутність порушень вимог трудового законодавства, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами: актом перевірки від 06.01.2017 року, копіями табелів обліку робочого часу, поясненнями представника позивача про те, що нова книга обліку руху трудових книжок на час перевірки не була пронумерована та прошнурована.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі № 809/249/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_3

Ухвала в повному обсязі складена 01 червня 2017 року.