Справа № 812/472/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року справа №812/472/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №812/472/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» до департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови ВП №52958747 від 24.02.2017 року про стягнення виконавчого збору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову ВП №52958747 від 24.02.2017 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» виконавчого збору в сумі 74056300,37 грн. (а.с.3-6)

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №812/472/17 у задоволенні клопотання ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» про відстрочення сплати судового збору відмовлено.

Адміністративний позов ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» до до департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови ВП №52958747 від 24.02.2017 року про стягнення виконавчого збору - залишено без руху.

Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 5 (п'яти) днів з дня отримання копії ухвали шляхом надання до суду документу про сплату судового збору в сумі 1 110 844,51 грн. (а.с.1-2)

Позивач не погодився із зазначеним рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду. (а.с.40-43)

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на ст. 186, 202 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що суд першої інстанції при розгляді клопотання про відстрочення сплати судового збору неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а саме не звернув увагу на надані позивачем постанови про арешт коштів боржника від 26.10.2016 року, від 25.08.2016 року, постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2016 року, які є належними доказами, що підтверджують скрутне становище позивача та фактичну неможливість сплатити судовий збір при поданні позовної заяви.

Апелянт зазначає, що внаслідок арешту коштів на банківських рахунках ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» об'єктивно позбавлено можливості сплатити судовий збір при поданні позовної заяви, ненадання судом першої інстанції відстрочки з його сплати до ухвалення судового рішення, заважає розгляду справи у суді, що обмежує право скаржника на доступ до правосуддя.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову ВП №52958747 від 24.02.2017 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» виконавчого збору в сумі 74056300,37 грн.

Разом з адміністративним позовом позивачем було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що внаслідок арешту коштів на банківських рахунках ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» об'єктивно позбавлено можливості сплати судовий збір при поданні позовної заяви. (а.с.13-16)

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №812/472/17 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання та залишено адміністративний позов позивача без руху з підстав ненадання документу про сплату судового збору.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували незадовільний майновий стан. Постанови про арешт коштів боржника та про відкриття виконавчого провадження не містять доказів, які підтверджують незадовільний майновий стан позивача, а також не надано роздруківку з банків по руху коштів підприємства, інформацію з головного управління державної казначейської служби України у Луганській області про наявні рахунки підприємства.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та залишення адміністративного позову без руху є передчасним з огляду на наступне.

На підставі ч.1 ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Статтею 88 КАС України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Дійсно, питання зменшення, звільнення, відстрочки чи розстрочки сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Проте, з наведеної норми вбачається, що внаслідок незадовільного майнового стану сторони суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат або звільнити від їх оплати, відстрочити чи розстрочити їх сплату.

Відстрочення - це перенесення строку виконання обов'язку сторони щодо сплати судових витрат на інший час.

Розстрочення - це сплата судових витрат кількома частинами у строки, встановлені судом.

Умовою зменшення розміру, звільнення від сплати, відстрочення чи розстрочення сплати судових витрат є майновий стан сторони.

Колегія суддів зазначає, що судом залишено поза увагою той факт, що в даному випадку надані позивачем, на підтвердження скрутного майнового становища, постанови про арешт коштів на банківських рахунках ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» є належним та достатнім доказом скрутного матеріального становища підприємства, оскільки наявність таких постанов ускладнює виконання цього обов'язку у повному обсязі у встановлений судом строк.

Внаслідок зазначеного позивач не має об'єктивної можливості сплатити судовий збір при поданні позову у визначені судом першої інстанції строки. Крім цього, судова колегія зазначає, що товариство звернулося з клопотанням про відстрочення судового збору, а не з клопотанням про звільнення від його сплати.

Відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі п.1 ст.6 Конвенції кожному гарантується право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справа «Креуз проти Польщі» (CASE OF KREUZ v. POLAN заява №28249/95) Суд зробив висновок, що накладання судових зборів на заявника становило непропорційне обмеження його права доступу до суду, що свідчить про наявність порушення п.1 ст.6 Конвенції.

Суд зазначив, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом.

Суд мав переконатися в тому, що застосовані обмеженняне зменшили для заявника можливості доступу до суду та не ускладнили йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

У п.55 зазначеного рішення Суд підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Як зазначив Суд в п.60 сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин цієї справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом"; чи обмежив збір, який був зобов'язаний сплатити заявник за порушення судової справи, його "право на суд" всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті рішення щодо залишення адміністративного позову без руху не надав належної оцінки доказам позивача щодо відсутності коштів для сплати судового збору, чим позбавив позивача права на оскарження постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 74056300,37 грн.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху прийнято судом передчасно, що, в свою чергу, зумовлює необхідність скасування ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 204, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №812/472/17 - задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №812/472/17 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.Д. Компанієць

Т.Г. Гаврищук

Л.В. Ястребова