Справа № 2а-6626/08/1370
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Київ К/9991/35227/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Шевчук П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

представника відповідача Демченка С.В.,

касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2009 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2012 року

у справі № 2а-6626/08/1370

за позовом Державного підприємства "Львівський бронетанковий ремонтний завод"

до Державної податкової інспекції у м. Львові

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державне підприємство "Львівський бронетанковий ремонтний завод" (далі - позивач, ДП "Львівський бронетанковий ремонтний завод") звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Львові (далі - відповідач, ДПІ) про визнання недійсним податкового повідомлення рішення ДПІ від 21 жовтня 2008 року № 522301/0/18780 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за серпень - листопад 2006 року, січень - травень, липень 2007 року на суму 1892976,10 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2012 року, позов ДП "Львівський бронетанковий ремонтний завод" задоволено.

У касаційній скарзі Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби (правонаступник Державної податкової інспекції у м. Львові), посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою зменшення у податковому обліку позивача суми бюджетного відшкодування з ПДВ за серпень - листопад 2006 року, січень - травень, липень 2007 року на 1892976,10 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті від 21 жовтня 2008 року № 114/23-4/07985602 про результати невиїзної документальної перевірки ДП "Львівський бронетанковий ремонтний завод" з питань достовірності визначення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за період з липня по грудень 2006 року та з січня по жовтень 2007 року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за серпень - листопад 2006 року, січень -листопад 2007 року. Згідно з висновками цього акту підприємство порушило п. 1.3, п. 1.7, п. 1.8 ст. 1, пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.7.1, пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" внаслідок зайвого включення до складу податкового кредиту ПДВ за період з липня по грудень 2006 року та з січня по жовтень 2007 року, що призвело до завищення від'ємного значення податку та відповідно суми бюджетного відшкодування ПДВ. Такий висновок контролюючого органу вмотивований тим, що законом встановлений прямий взаємозв'язок між сплатою, надходженням до бюджету ПДВ та відшкодуванням цього податку, тоді як у ході перевірки встановлено, що: постачальники у ланцюгу посередників не декларують та/або не виконують свої податкові зобов'язання; та/або за місцем реєстрації відсутні; деякі засновники юридичних осіб заперечують свою причетність до господарської діяльності останніх; позивачем по деяких господарських операція не надано документів про транспортування придбаного товару. При цьому факт здійснення господарських операцій у акті перевірки ДПІ не заперечується.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що зазначені відповідачем в акті перевірки правочини, за наслідками яких позивач отримав відповідні податкові накладні, які оформлені належним чином, недійсними не визнавались, фактично виконувались, ПДВ в ціні придбаного товару сплачено, а обставини невиконання контрагентами платника податку свої податкових зобов'язань не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Основні засади державної політики щодо внесення податку до бюджету та його повернення визначені Законом України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, з приводу прав і обов'язків сторін в яких виник спір; далі - Закон № 168/97-ВР) (втратив чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі Закон № 168/97-ВР).

Відповідно до положень пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР покупець має право включити сплачені у ціні товару (послуг) суми податку до податкового кредиту за умови використання придбаних товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими документами, перелік яких встановлений пп. 7.2.6 п. 7.2 цієї статті), та які (товари (послуги)) не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника (пп. 7.4.4 п. 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР).

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди, а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР).

Норми зазначеного Закону не ставлять у залежність право платника ПДВ на бюджетне відшкодування надмірно сплаченої суми податку від проведення зустрічних перевірок стану податкового обліку інших платників податку (постачальників товарів (послуг)) чи фактичної сплати постачальниками податку до бюджету, а факт надмірної сплати податку визначають як сплату покупцем ПДВ у складі ціни придбаних товарів (послуг).

Таким чином, порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та відповідно від'ємного значення з ПДВ з наступним його отриманням.

Також слід зазначити, що відсутність товарно-транспортних накладних не є беззаперечним висновком, який би надавав підстави стверджувати про відсутність у платника податків права на формування своїх даних податкового обліку, зокрема податкового кредиту, оскільки зазначені документи є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не договорами поставки.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 грудня 2007 року, від 13 січня 2009 року, від 31 січня 2011 року (справи № 21-1376во06, № 21-1578во08, № 21-42а10 відповідно). Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування, у разі коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, такий висновок узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен відповідати за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню.

Застосувавши вище наведені правові норми до таких встановлених у судовому процесі обставини, що позивач, отримавши податкові накладні, які оформлені належним чином, сплатив суму за поставлений товар (послуги) постачальникам з урахуванням ПДВ у складі їх ціни, що не заперечується ДПІ, - суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про неправомірність податкового повідомлення-рішення від 21 жовтня 2008 року № 522301/0/18780 в частині зменшення підприємству суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за серпень - листопад 2006 року, січень - травень, липень 2007 року на суму 1892976,10 грн.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2012 року у справі № 2а-6626/08/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ____________ Л.І. Бившева

Судді: ____________ І.Я. Олендер

____________ Т.М. Шипуліна