Справа № 196/2/17
Суддя: Бойко Ю. О.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/2/17
№ провадження 2-а/196/12/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, а також про зобов'язання його вчинити певні дії, а також відкладаючи, як виняток, складання постанови у повному обсязі на строк п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 160 ч. 3 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області, предмет якого склали вимоги: 1. Визнати незаконним та скасувати рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області від 15.12.2016 року № 69 щодо відмови їй здійснити перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013; 2. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі здійснити їй з 01.12.2016 року на підставі заяви від 13.12.2016 року перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90 відсотків заробітної плати працівника органу місцевого самоврядування за відповідною посадою з усіма виплатами, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на момент виникнення права на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року розміру заробітної плати працюючим працівникам органу місцевого самоврядування згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" у порядку, визначеному ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та п. 4,5 Постанови КМУ від 31.05.2000 № 865, з змінами та доповненнями станом на 25.02.2014 року; 3. Стягнути з УПФ України в Царичанському районі на її користь судовий збір у розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань, що використовуються на фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України.

Позовні вимоги просить задовольнити, посилаючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 37, 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, постанову Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії № 865 від 31.05.2000 року".

На підтвердження своїх доводів посилається на такі документи: паспорт громадянина України та картка фізичної особи - платника податків на ім'я позивача (а.с.7); довідка Царичанської районної ради №11-41/2-05 від 12.12.2016 року (а.с.8); розписка-повідомлення (а.с.9); лист управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області № 6084/03-33 від 19.12.2016 року (а.с.10-11).

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1працювала в Царичанській районній раді Дніпропетровської області на посаді заступника голови районної ради.

01.11.2009 року Управлінням Пенсійного фонду України в Царичанському районі їй відповідно до положень ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 була призначена пенсія за віком в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

13.12.2016 року вона звернулась з заявою до УПФ України в Царичанському районі Дніпропетровської області про здійснення перерахунку її пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати з 01.12.2015 року відповідним категоріям працюючих державних службовців відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правих актів" на підставі довідки Царичанської районної ради від № 11-41/2-05 від 12.12.2016р. про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Листом від 19.12.2016 року № 6084/03-33 Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області повідомило її, що рішення комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) пенсій від 15.12.2016 року № 69 їй відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, оскільки такий перерахунок чинним законодавством не передбачено.

Посилаючись при цьому на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким, за змістом листа, скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, що отримали пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, а також на Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, з прийняттям якого скасовано статтю 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та на Постанову КМУ від 09.12.2015 № 1013, якою було скасовано пункт 4 Постанови КМУ від 31.05.2000 № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу" 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Позивач вважає, що рішення комісії УПФУ в Царичанському районі № 69 від 15.12.2016 року щодо відмови у перерахунку їй пенсії, є незаконним як таке, що прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття законного рішення та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи, тобто не відповідають критеріям правомірності, які пред'являються до рішень суб'єкта владних повноважень, визначених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Стаття 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-ХІІ передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

На день підвищення з 01.12.2015 року заробітної плати відповідним категоріям державних службовців відповідно до Постанови КМУ від 09 грудня 2015 року № 1013 ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ була чиною, тому вона вважає, що набула законного права на перерахунок пенсії відповідно до вимог названої статті Закону.

У зв'язку з цим відповідач повинен був керуватися вимогами ст. 37-1 Закону №3723-ХІІ, оскільки відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того позивач переконаний, що Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, що набрав чинності 01.05.2016 року регулюються питання пенсійного забезпечення державних службовців у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення і не поширюється на пенсіонерів, яким пенсії призначені до набрання ним чинності, що не позбавляє її права на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати державним службовцям за відповідною посадою, з якої призначена пенсія.

Стверджується, що посилання відповідача на Закон України № 213-VІІІ від 02.03.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким було скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законів України, зокрема Закону України "Про державну службу", як на підставу для відмови у проведенні перерахунку її пенсії, є необґрунтованим і безпідставним, оскільки положення зазначеної правової норми стосується лише порядку призначення пенсії у разі реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та не встановлює жодних обмежень в частині перерахунку раніше призначеної пенсії. Тому норми цього Закону не застосовуються і не можуть бути застосовані до пенсіонерів, яким пенсія була призначена до виплати на підставі Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, оскільки відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 22 Конституції України права та свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини і громадянина, викладеної у п. 23 рішення "Кечко проти України" від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано усі вимоги, необхідні для цього, то органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

ОСОБА_1 переконана, що її право на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця визначався постановою Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" № 865 від 31.05.2000 року.

Пунктом 4 постанови КМУ № 865 (у попередній редакції від 25.03.2014), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за такими ж посадами.

Відповідно до п. 5 Постанови № 865 (редакції від 25.03.2014), перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правих актів" до постанови № 865 внесені зміни, які застосовуються з 01.12.2015, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції.

На сьогоднішній день на виконання змін до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" не визначено умов та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Позивач посилається на правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.09.2014 року про те, що за певних обставин "законне сподівання на отримання активу" може бути захищено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом особи, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є установлена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені ст. 1 Першого протоколу.

З урахуванням викладеного вона вважає, що її право на перерахунок пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", перерахунок пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ними після 15 числа.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась та прохала справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась та прохала справу розглядати у її відсутність. На позовні вимоги позивача були надані письмові заперечення про таке.

Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 і вважає, що її вимоги не відповідають чинному законодавству.

Так, рішенням комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) пенсій від 15.12.2016 № 69 за наданою позивачем заявою від 13.12.2016 року про проведення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року заробітної плати відповідним категоріям державних службовців, було відмовлено, оскільки такий перерахунок чинним законодавством не передбачений.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Царичанському районі та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" в розмірі 90% середньої заробітної плати.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

13.12.2016 року до їхнього управління із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням посадових окладів державним службовцям з 01.12.2015 на підставі Постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правих актів" звернулася ОСОБА_1.

Перерахунок прохала здійснити на підставі довідки про заробітну плату від 12.12.2016 № 11-41/2-05, яка видана Царичанською районною радою.

До 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Відповідач зауважив, що до 01.01.2015 статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсій здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до редакції статті 37-1 "Про державну службу" після 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначається Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ.

Відповідач стверджував, що у зв'язку з набранням чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889- VІІІ положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Отже, відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, яка набрала чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач переконаний, що таким чином з 01.05.2016 Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року не міститься такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Тому, враховуючи приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", яка діє з 15.12.2015 року, та на яку позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, було внесено зміни до Постанови КМУ від 31.05.2000 № 865, а саме, виключено пункт 4, яким визначено умови перерахунку пенсій пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року.

Відповідач притримується тієї позиції, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013, на яку посилається ОСОБА_1 при вирішенні питання про задоволення її позовних вимог, регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку із зміною розміру заробітної плати. І як наслідок, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не існує вказаного суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу".

Крім того, 02.09.2016 набрала чинності Постанова правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 № 15-2 "Про внесення змін до Постанови правління Пенсійного фонду України від 04 вересня 2013 року № 15-1", зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 1020/29150 від 25.07.2016, якою виключено форми довідок: - про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію; - про заробітну плату державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на посадах, з яких призначено (перераховано) пенсію.

Відповідач також зазначає, що Конституційний Суд України (рішення від 09.02.1999 року № 1-рп/99) дав офіційне тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів). Так, відповідно до п. 2 цього рішення за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений ч.1 ст.58 Конституції України, за якою чинність нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час чинності якого вони настали або мали місце.

Не погоджуючись з позивачем, який прохає здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі поданої заяви у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працівникам органу місцевого самоврядування згідно Постанови КМУ від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" у порядку, визначеному ст. 37-1 Закону України "Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3732-ХІІ та п. 4,5 Постанови КМУ від 31.05.2000 № 865, прохають звернути увагу на те, що позивач зі своїх попередніх позовних вимог виключив слова "виходячи з довідки Царичанської районної ради від 12.12.2016 № 11-41/2-05".

Відповідно до п. 5 Постанови КМУ від 31.05.2000 № 865, який втратив чинність, але на який позивач посилається для вирішеного даного питання було передбачено, що перерахунок пенсій проводиться з місця підвищення заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Довідка, яка видана Царичанською районною радою від 12.12.2016 № 11-41/2-05, має складові заробітної плати у процентному відношенні, а саме це надбавка за виконання особливо-важливої роботи та надбавка за вислугу років. Надбавка за ранг взагалі не нарахована.

Спеціалісти органів Пенсійного фонду не вправі самі розраховувати заробітну плат, яка використовується для розрахунку пенсії. Мається судова практика при вирішенні аналогічних справ в апеляційному порядку по Дніпропетровській області, наприклад справа № 333/3420/16-а (провадження № 2-а/333/142/15), № 203/4437/16-а (провадження № 2-а/0203/147/2016).

З 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", відповідно до якого органи Пенсійного фонду України звільнено від сплати судового зборує.

Дослідивши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в адміністративному спорі, встановивши наявність достатніх для того законних підстав, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Виносячи постанову суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 11 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Згідно ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі досліджених в судовому засіданні документів, оцінивши їх як належні та допустимі в сукупності з іншими доказами з урахуванням висловленої позиції відповідача у письмових запереченнях на позов, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження та є достовірними.

Рішенням комісії Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) пенсій від 15.12.2016 № 69 за наданою позивачем заявою від 13.12.2016 року про проведення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року заробітної плати відповідним категоріям державних службовців, було відмовлено (а.с.10-11). Через таке виник спір про право, який підсудний Царичанському районному суду Дніпропетровської області, як місцевому адміністративному суду.

Вирішуючи цей спір, суд керувався нормами Конституції України, яка у спірних правовідносинах є актом прямої дії.

Так, стаття 46 Конституції України гарантує громадянам України право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі, зокрема, повної втрати працездатності.

У розвиток цієї норми Конституції України Верховною Радою України було прийнято Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Статтею 4 Основ встановлено одним із видів загальнообов'язкового державного страхування пенсійне страхування. А одним із принципів державного соціального страхування визначено державну гарантію реалізацію застрахованими громадянами своїх прав (стаття 5 Основ).

Таким чином, держава Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати своїм громадянам соціальне забезпечення, зокрема, в разі їх повної непрацездатності.

Вказана гарантія громадян на соціальний захист розкрита у Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким встановлено принципи, засади та механізм призначення та виплати пенсії.

Так, згідно статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Право на отримання пенсії передбачено, в тому числі, громадянам України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Царичанському районі та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування"від 07.06. 2001 року № 2493-III (зі змінами і доповненнями) та Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (зі змінами і доповненнями) в розмірі 90% середньої заробітної плати з 01.11.2009 року.

Відповідно до частини шостої статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06. 2001 року № 2493-III (зі змінами і доповненнями) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (зі змінами і доповненнями) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Цією статтею Закон від 16.12.1993 року №3723-ХІІ був доповнений відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" від 16.01.2003 року № 432-IV, редакція якої далі була змінена відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 17.11.2005 року № 3108-IV, а також відповідно до Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII.

Таким чином, даною нормою громадянам гарантовано було здійснення перерахунку призначеної пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

Рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області від 15.12.2016 року за №69, яка є предметом спору, містить посилання на невизнання такого права за ОСОБА_1 з мотивів вступу в дію нового закону про державну службу, яким по іншому визначаються принципи, засади та механізм призначення і виплати пенсії державним службовцям.

Між тим, як вже зазначалося, пенсія за віком (по непрацездатності) є соціальною гарантією, встановленою Конституцією України.

Конституційний Суд України в своїх рішеннях неодноразово вказував про недопущення звуження чи скасування соціальних гарантій.

Так, в Рішенні Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року Конституційний Суд України визначив, що конституційне право на соціальний захист включає право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

В Рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року Конституційний Суд України вказав, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Посилання позивача і відповідача на різні закони щодо стандартів проходження державної служби в України та соціальних гарантій державних службовців, якими по іншому визначаються принципи, засади та механізм призначення і виплати пенсії державним службовцям, порушує питання щодо суті конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту цих осіб, тому з огляду на ієрархію нормативних актів застосуванню підлягає Конституція України.

Щодо правомірності прийняття управлінням ПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачеві, то суд виходить з такого.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією, законами України та іншими нормативними актами.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи, які у своїй діяльності також повинні дотримуватися, в першу чергу, Конституції України.

Отже, приймаючи рішення про відмову позивачеві в здійсненні перерахунку пенсії державних службовців, відповідач порушив приписи Конституції України, у зв'язку з чим його рішення за №69 від 15.12.2016 року підлягає скасуванню як незаконне.

Крім того, суд зазначає, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, також гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки підпадає під визначення "майно" в розумінні вказаної норми Конвенції, і цього "майна" позивач був фактично позбавлений через недоотримання пенсії в більшому розмірі, який залежить від збільшених Кабінетом Міністрів України розмірів окладів державних службовців, починаючи з 01.12.2015 року.

Необхідність застосування положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод під час вирішення справ обумовлена статтею 8 КАС України та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Так, у справі "Пічкур проти України" (CASE OF PICHKUR v. UKRAINE), №10441/06, п.41, рішення від 07.02.2014 року, Європейський Суд (ЄСПЛ) зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені, або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства.

У даній справі, як вже було досліджено судом, Конституція України, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06. 2001 року № 2493-III (зі змінами і доповненнями) та Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (зі змінами і доповненнями) визначили чіткі підстави отримання пенсії, вік, мінімальний стаж роботи та умови здійснення перерахунку. Отже, отримувана позивачем пенсія з гарантією її перерахунку є "майном" у розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції втручання в майнові права допускається лише в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Правомірність такого втручання перевіряється застосуванням алгоритму, виведеному ЄСПЛ у своїй практиці, відповідно до якого втручання має бути законним, повинно переслідувати легітимну мету (в інтересах суспільства) та забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної людини.

На переконання суду відмова в перерахунку призначеного розміру пенсії позивачеві становить втручання в його майнові права, яке відбулося у зв'язку з неправильним вирішенням відповідачем питання про дію закону в часі стосовно певного кола осіб, а саме громадян, які вже стали пенсіонерами відповідно до Закону від 16.12.1993 року за № 3723-ХІІ (зі змінами і доповненнями) станом на 01.05.2016 року, коли Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII вступив у дію.

Судом взято до уваги те, що Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року за № 3723-ХІІ зберігає свою переживаючу дію на коло осіб, які є пенсіонерами за цим Законом.

Суд звертає увагу на те, що законодавець окремо у пунктах 10 і 12 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року за № 889-VIII визнав переживаючу дію Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року за № 3723-ХІІ (зі змінами і доповненнями), зазначивши, що за особами, які ще не є пенсіонерами, але мають певний стаж на посадах державних службовців, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), тобто за Законом від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Крім того, на час виникнення цього адміністративного спору подібне позбавлення "майна" зачіпало не всіх осіб, які у зв'язку зі зміною законодавства опинялися в такій самій ситуації, будучи колишніми службовцями органів державної влади та маючи право на перерахунок пенсій чи довічного утримання, що виплачуються через Пенсійний фонд України. Права таких осіб були вже забезпечені захистом через ухвалення Конституційним Судом України відповідних рішень.

Так, в рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року, предметом розгляду якого були положення частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону № 2453 щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, встановлення максимального розміру такого утримання, припинення його виплати суддям у відставці на період їх роботи на певних посадах та скасування права судді на перерахунок призначеного раніше довічного грошового утримання судді, а також положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213, за якими у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 2453, визначив, що Конституційний Суд України вже визнавав неконституційним положення законів України щодо позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці, що виплачується Пенсійним фондом України. При цьому, Конституційний Суд України вказав на порядок виконання цього рішення, відповідно до якого знову, зокрема, у разі зміни грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру такого грошового утримання.

Аналогічна позиція Конституційного Суду України знайшла своє відображення у рішенні №4-рп/2015 від 13.05.2015 року по справі за Конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно якого усі призначені за Законом пенсії підлягають перерахунку, у тому числі, у зв'язку із введенням для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Тому суд звертає увагу на порушення, як статті 24 Конституції України, так і статті 14 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Стаття 24 Конституції України визначає, що громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Стаття 14 Конвенції проголошує, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

За практикою ЄСПЛ стаття 14 Конвенції не існує незалежно від її інших норм, але вона може грати важливу автономну роль, доповнюючи та уточнюючи їх, надаючи особам гарантії від будь-якого виду дискримінації при здійсненні ними своїх прав та свобод, гарантованих Конвенцією (справа "Маркс проти Бельгії" (Marckx v. Belgium), №6833/74, рішення від 13.06.1979 року).

В справі "Пічкур проти України" (CASE OF PICHKUR v. UKRAINE), №10441/06, п.41, рішення від 07.02.2014 року, Суд зазначив, що заборона дискримінації за статтею 14 Конвенції поширюється за межі використання прав та свобод, гарантування яких кожною державою вимагається Конвенцією та протоколами до неї. Вона також застосовується до тих додаткових прав, що входять до загальної сфери застосування будь-якої статті Конвенції, які держави добровільно вирішили гарантувати.

Застосовуючи ст. 14 Конвенції до спірних відносин суд врахував обставини, що склалися в державі, починаючи з 2014 року, що характеризуються спадом економіки, недостатністю власних фінансових ресурсів та необхідністю запровадження заходів щодо подолання економічної кризи, в тому числі і шляхом економії власних фінансових ресурсів.

ОСОБА_2, розуміючи такі кроки, що призвели до позбавлення позивача "майна", суд наголошує на різниці у поводженні між особами, вказаними у статтях 37 і 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року за № 3723-ХІІ, та іншими громадянами, які перебували на публічній службі, і до цього реалізували своє право на пенсію/довічне грошове утримання за рахунок коштів Пенсійного фонду України з подальшою можливістю її перерахунку.

Суд дійшов переконання, що такий підхід не виправдовує відмінне ставлення до осіб, зазначених в ст.ст. 37, 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року за № 3723-ХІІ.

За таких обставин суд дійшов висновку, що різниця у поводженні із зазначеними особами, до яких відноситься і позивач, порушувала статтю 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу.

Викладені судом аналіз законодавчих норм та відповідні ним обставини справи дають підстави дійти висновку, що слід задовольнити адміністративний позов про визнання незаконним та скасування рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області №69 від 15.12.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013.

Також суд, врахувавши приписи частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України про те, що суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, дійшов переконання про необхідність не лише зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2016 року на підставі заяви від 13.12.2016 року перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90 відсотків заробітної плати посадової особи органу місцевого самоврядування за відповідною посадою з усіма виплатами, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на момент виникнення права на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року розміру заробітної плати працюючим працівникам органу місцевого самоврядування згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" у порядку, визначеному ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та п. 4, 5 Постанови КМУ від 31.05.2000 № 865, зі змінами та доповненнями станом на 25.02.2014 року, але й витребувати від Царичанської районної ради Дніпропетровської області необхідні відомості.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що на підставі ст.94 КАС України слід стягнути з управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань, що використовуються на фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України, на користь позивача 640,00 грн. з метою відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 94, 158-163, 167, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області №69 від 15.12.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2016 року на підставі заяви від 13.12.2016 року перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90 відсотків заробітної плати посадових осіб місцевого самоврядування за відповідною посадою з усіма виплатами, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на момент виникнення права на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року розміру заробітної плати працюючим працівникам органу місцевого самоврядування згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" у порядку, визначеному ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та п.п. 4, 5 Постанови КМУ від 31.05.2000 № 865, зі змінами та доповненнями станом на 25.02.2014 року, витребувавши необхідні відомості від Царичанської районної ради Дніпропетровської області.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань, що використовуються на фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України, на користь ОСОБА_1 640,00 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з подачею апеляційної скарги через районний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4