Справа № 336/84/16-а(2-а/336/44/2016)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2017 рокусправа № 336/84/16-а(2-а/336/44/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про зобовязання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 04 листопада 2015 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з червня 2005 року позивач отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах по Списку № 2 у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 18 лютого 2009 року набув право на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 04 листопада 2015 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню із заявою, на що відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, оскільки позивач вже отримує пенсію за віком, при розрахунку якої застосовано показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на загальних умовах у відповідності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 04 листопада 2015 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити позивачу пенсію за віком з 04 листопада 2015 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неповне зясування судом обставин справи, неправильність застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачу вже була призначена пенсія за віком, яка неодноразово перераховувалась за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому законних підстав для призначення йому пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» немає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що з 22 червня 2005 року позивач перебуває на обліку в УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах по Списку № 2 у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільг Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати, а з 18 лютого 2009 року набув право на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

04 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню із заявою.

10 листопада 2015 року УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя листом № 210/П-1 відмовив у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, з огляду на те, що позивач вже отримує пенсію за віком довічно, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та в подальшому неодноразово здійснено перерахунок пенсії по статті 42 відповідно до діючого Закону.

Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку що позивач відповідає всім вимогам для призначення йому пенсії у відповідності до статей 26, 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку особам, які працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 призначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», хоча і обраховується з 2004 року за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплата і доставка пенсій покривається за рахунок підприємства, на якому працювала особа, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон 1058-IV) та статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Статею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років, б) соціальні пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2 Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону №1058, а Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пільгову пенсію.

Статтею 26 Закону № 1058 визначено вік при досягненні якого призначається пенсія за віком за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Враховуючи викладене, переведення з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії, що визначені статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У даній справі позивач з 22 червня 2005 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільг Закону України «Про пенсійне забезпечення» яка є різновидом пенсії за віком, отже в даному випадку не відбулося призначення пенсії чи переведення на інший вид пенсії, який було призначено за іншим законом, а тому законні підстави для перерахунку пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відсутні.

Доводи позивача, що після призначення пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» він продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому має право на призначення пенсії за віком з урахуванням вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів знаходить необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Таким чином, зміна у позивача страхового стажу після призначення пенсії дає йому право на перерахунок пенсії, який відповідачем здійснювався, а не на повторне призначення пенсії.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що у відповідності до статті 202 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.ст.205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2016 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров