Справа № 822/361/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/361/17

Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

25 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області та ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області та ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ліквідаційна комісія УМВС України в Хмельницькій області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши в повному обсязі та належним чином матеріали справи та надавши правову оцінку наявним у справі доказам, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 до 06.11.2015 року працював на різних посадах в ОВС, а з 07.11.2015 року був прйнятий на службу до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі ГУ НП в Хмельницькій області).

Наказом ГУНП Хмельницькій області від 12.02.2016 року №16 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням, згідно п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 04.03.2016 року серії АВ 0687666, ОСОБА_2 встановлено IIІ групу інвалідності, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби.

Вподальшому позивач звернувся до відповідачів з заявами про виплату йому одноразової грошової допомоги, в зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності з втратою працездатності 50%, пов'язаної з проходженням служби в ОВС.

За результатами розгляду заяви, ОСОБА_2 надана відповідь ГУ НП в Хмельницькій області від 13.12.2016 №29/з-209 в якій зазначено, що відповідно ст.97 Закону України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07.11.2015 року, передбачено що ОГД призначається поліцейському, у разі отримання інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок зазначених причин. Призначення ОГД працівникам міліції згідно Закону України "Про міліцію" та Порядку, затвердженого постановою №850, не входить до компетенції ГУ НП в Хмельницькій області.

Також у відповідь на заяву позивача, Головою ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області від 14.12.2016 №29/з-217 повідомлено, що він був звільнений зі служби в міліції в зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06.11.2015 та 07.11.2015 прийнятий на службу в поліцію згідно його заяви. Тобто, на момент звільнення він є капітаном поліції і втратив право на грошову допомогу як працівник міліції, а отже, дія постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2016 не поширюється на працівників поліції, тому підстав для направлення до МВС України висновку щодо виплати ОСОБА_2 грошової допомоги згідно п.8 постанови немає.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлена інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію" та відповідно до Порядку №850.

Колегія суддів апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ст. 23 Закону України від 20 грудня 1990 року N 565-XII "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності,-у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 7 - 9 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

07 листопада 2015 р. набрав чинності Закон України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон №580-VIII), яким визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Як встановлено судом, з 07 листопада 2015 року позивача прийнято на службу до Національної поліці, а відтак з цієї дати на нього, як на поліцейського, почали поширюватися норми Закону №580-VIII.

Таким чином, у відповідачів не було підстав для вирішення питання стосовно нарахування позивачу ОГД згідно Закону України "Про міліцію" та Порядку №850. Разом з тим, останній має право на отримання ОГД, як поліцейський.

Підстави призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, визначено статтями 97-101 Закону №580-VIII.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно з частиною 2 статті 97 Закону №580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Пунктом 4 частини 1 статті 99 Закону №580-VIII визначено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності: зокрема для II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону №580-VIII, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0687666, ОСОБА_2 отримав IIІ групи інвалідності, в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби 04.03.2016 року, тобто протягом шести місяців після звільнення його з Національній поліції, а отже він відповідає визначеним у вказаному Порядку №4 критеріям та є таким, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.97 Закону України "Про поліцію".

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 р. ІІІ Порядку №4).

Для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) із документами (а також копії, які звіряються з оригіналом документа), що визначені цим пунктом (п. 5 р. ІІІ Порядку № 4).

Фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2 (п.1, р. IV Порядку № 4).

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 2 р. IV Порядку № 4).

Отже, для підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги та прийняття рішення щодо призначення виплати ОГД є відповідна заява (рапорт) за формою, встановленою додатком 1 Порядку №4, що подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського або до підрозділів фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансових підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві.

Як встановлено з матеріалів справи, останнім місцем служби позивача було ГУ НП у Хмельницькій області і він звернувся по питанню виплати йому одноразової грошової допомоги з відповідною заявою (рапортом) до начальника ГУ НП у Хмельницькій області, однак дана заява, в порушення Порядку №4, не була розглянута відповідачем та разом з копіями доданих до неї документів була повернула позивачу без розгляду.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зобов'язання ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області, розглянути заяву ОСОБА_2 про виплату одноразової грошової допомоги, в розмірі встановленому статтею 23 Закону України "Про міліцію". Разом з тим, зважаючи на те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.97 Закону України "Про поліцію", апеляційний суд вбачає протиправність в діях ГУ НП у Хмельницькій області щодо повернення заяви позивача про її призначення, а відтак, враховуючи ч.4 ст.11 КАС України, вважає, що для захисту в повному обсязі порушених прав останнього необхідно зобов'язати ГУ НП у Хмельницькій області розглянути його заяву.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду всім обставинам справи призвели до помилкового висновку, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області щодо нерозгляду у п'ятнадцятиденний строк заяви (рапорту) ОСОБА_2 про призначення виплати одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_2 про призначення виплати одноразової грошової допомоги.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.