Справа № 810/1817/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 травня 2017 року № 810/1817/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 про скасування рішення прокурора Бориспільської міської прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про скасування рішення прокурора Бориспільської міської прокуратури від 03.02.2017 №34-1910 (вих. №17) щодо скасування заохочення у виді оголошення подяки ОСОБА_1 від 10.03.2016, яке було застосоване Бориспільською виправною колонією №119.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства (п.2 ч. 3 ст. 17 КАС України).

Отже обов'язковими умовами віднесення справи до адміністративної юрисдикції має бути участь у ній суб'єкта владних повноважень і тільки за умов, якщо оскаржуються його дії, бездіяльність або рішення при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Порядок застосування заходів заохочення, що застосовуються до осіб, позбавлених волі, регулюється главою 19 Кримінально-виконавчого кодексу України. Однак посадові особи, яким надано право застосовувати заходи заохочення, передбачені статтями 130-131 цього Кодексу, а також прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час виконання кримінальних покарань та, зокрема, на виконання покладних на нього повноважень щодо нагляду за додарежанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, визначених статтею 26 Закону України "Про прокуратуру", виконує не владні управлінські, а процесуальні функції і спори, що виникли між сторонами по даній справі та пов'язані з реалізацією таких повноважень, не належать до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.02.2014 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 37295836).

Суд зазначає, що Кримінально-виконавчий кодекс України визначає порядок і умови виконання судових рішень у кримінальному провадженні та відбування кримінальних покарань. Підставою виконання і відбування покарання є вирок суду, який набрав законної сили, інші рішення суду, а також закон України про амністію та акт помилування.

Питання виконання судового рішення у кримінальних провадженнях регулює розділ VIII Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м'яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п'ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв'язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом'якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 131) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 132) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 133) про зміну обов'язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Отже, статтею 537 КПК України визначено перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків. Зазначений перелік не є вичерпним, а тому суд під час виконання вироків має право відповідно до пункту 14 частини 1 статті 537 КПК України вирішити й інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов'язаного із виконанням вироку, зокрема, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п'ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв'язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов'язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Частина 5 статті 539 КПК України передбачає виклик у судове засідання, зокрема, засудженого, його захисника, законного представника, прокурора. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.

Предметом позову у даній справі є визнання протиправним та скасування рішення прокурора Бориспільської міської прокуратури від 03.02.2017 №34-1910 (вих. №17), яким скасовано застосоване Бориспільською виправною колонією №119 від 10.03.2016 заохочення до засудженого ОСОБА_1 у виді оголошення подяки.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 про скасування рішення прокурора Бориспільської міської прокуратури, слід відмовити, оскільки дану справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 по справі №810/5163/15 (номер рішення в ЄДРСР - 55941742).

Відповідно до частини 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 про скасування рішення прокурора Бориспільської міської прокуратури.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою надіслати позивачу.

3. Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції суду, який ухвалив вирок у кримінальній справі, у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кушнова А.О.