Справа № 803/567/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Справа № 803/567/17

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 соціального захисту населення ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_3 соціального захисту населення ОСОБА_1 обласної державної адміністрації (далі ОСОБА_3 соцзахисту ОСОБА_1 ОДА, відповідач-1) про зобов'язання відповідача встановити йому статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та видати відповідне посвідчення.

Ухвалою суду від 23.05.2017 в даній адміністративній справі залучено як другого відповідача ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію (далі ОСОБА_1 ОДА, відповідач-2).

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що позивач є інвалідом третьої групи і має захворювання, повязане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується експертним висновком центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 21.11.2016 № 801 та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 26.12.2016 серії 12ААА № 744528, відтак має право на отримання посвідчення особи, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи. Однак, відповідачем-1 на звернення ОСОБА_2 було відмовлено у видачі такого посвідчення, в звязку з тим, що до досягнення повноліття позивачу не було встановлено інвалідності, повязаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Позивач вважає, що повнолітній статус особи не впливає та не може впливати на обовязок відповідного органу владних повноважень встановлювати певній особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу та видачі посвідчення встановленого зразка за наявності передбаченого чинним законодавством експертного висновку.

З врахуванням наведеного просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 соцполітики ОСОБА_1 ОДА, в поданих суду письмових запереченнях від 23.05.2017 № 1555/02/2-17 позовних вимог не визнав та просив у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 у дитячому віці та до досягнення повноліття не було встановлено інвалідності, повязаної з Чорнобильською катастрофою. Звязок захворювання, що повязане з впливом аварії на ЧАЕС, визначено позивачу у віці 33 років, на момент його встановлення він не мав статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи і йому не була встановлена інвалідність у дитячому віці (до 18 років). Відтак, підстави для видачі ОСОБА_2 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОДА в поданих до суду письмових запереченнях від 29.05.2017 № б/н позовних вимог не визнав, з ідентичних підстав, викладених представником відповідача ОСОБА_3 соцполітики ОСОБА_1 ОДА у письмових запереченнях. Крім того, звертає увагу на те, що позивач звернувся з заявою про видачу посвідчення до ОСОБА_1 ОДА, однак вказана заява до останнього не надходила, а була розглянута відповідачем-1, який і надав відповідь позивачу. Таким чином, ОСОБА_1 ОДА не мала можливості прийняти рішення про наявність або відсутність підстав для видачі ОСОБА_2 посвідчення, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи зазначеної категорії. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

З врахуванням вимог частини першої статті 41, частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи здійснювався у відсутності представників сторін в порядку письмового провадження, без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 30.10.1999 ОСОБА_1 ОДА було видано ОСОБА_2 посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії Д №297870 відповідно до пункту 7 статті 27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посвідчення дійсне до досягнення повноліття дитини (а.с. 8).

21.11.2016 Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України по встановленню причинного звязку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС прийнято експертний висновок № 801 (далі експертний висновок), яким встановлено, що захворювання ОСОБА_2 повязане з впливом аварії на ЧАЕС. Основний діагноз пігментна меланома шкіри правої надключичної ділянки (а.с. 7)

На підставі експертного висновку, ОСОБА_1 обласною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 обласного бюро медико-соціальної експертизи (далі - обласна МСЕК) 26.12.2016 було проведено огляд позивача і встановлено останньому третю групу інвалідності та причиною інвалідності зазначено - захворювання визване впливом аварії на ЧАЕС. Дані обставини підтверджуються довідкою обласної МСЕК серії 12 ААА № 744528 від 26.12.2016 (а.с. 11).

07.02.2017 позивач звернувся з письмовою заявою до ОСОБА_1 ОДА про видачу йому посвідчення, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 (а.с. 22).

За результатами розгляду заяви позивача, ОСОБА_3 соціального захисту населення ОСОБА_1 ОДА листом від 20.03.2017 № 998/04/2-17 відмовив позивачу у видачі вказаного посвідчення з тих підстав, що до досягнення повноліття ОСОБА_2 не було встановлено інвалідності, повязаної з наслідками Чорнобильської катастрофи (а.с. 5).

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №796-ХІІ Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розвязання повязаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Згідно зі статтею 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Порядок визначення осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи врегульовано статтею 11 Закону №796-ХІІ.

До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний звязок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини пятої статті 17 цього Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Відповідно до статті 12 Закону 796-XII причинний звязок між захворюванням, повязаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоровя.

Неповнолітнім дітям, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний звязок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті.

На встановлення причинного звязку між погіршенням стану здоровя і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа: зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону; народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матірю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих; хворих на рак щитовидної залози.

В силу статті 13 Закону № 796-XII держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобовязується відшкодувати її за пошкодження здоровя або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 14 Закону №796-XII передбачено, що інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такими категоріями осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та належать до категорії 1.

Як вже зазначалося, судом встановлено, що позивач має захворювання, повязане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, яке згідно з експертним висновком виникло внаслідок дії іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, з системного аналізу положень пункту 2 частини першої статті 9, пункту 6 частини 1 статті 11 та статті 14 Закону № 796-XII вбачається, що будь-яка особа з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо якої встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, належить до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідачів на те, що після досягнення повноліття позивач втратив статус дитини, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи в дитячому віці, а відповідно йому не було встановлено причинного звязку інвалідності із наслідками Чорнобильської катастрофи, оскільки саме експертним висновком встановлено причинний звязок між захворюванням та дією випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що повнолітній статус особи не впливає та не може впливати на обовязок відповідного органу владних повноважень встановлювати певній особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення встановленого зразку постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи за наявності передбаченого чинним законодавством експертного висновку, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Також, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип належного урядування, який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, п.120,; Онерїлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, п.128; Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 08.04.2008 і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15.09.2009).

Частиною першою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Так, положенням пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (далі - Порядок №51) встановлено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 51 інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 року - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

До посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, додається вкладка за встановленим зразком. Зазначене посвідчення без вкладки з 01 січня 1997 року вважається не дійсним.

Пунктом 10 Порядку № 51 передбачено, що видача посвідчень провадиться, зокрема, іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує з матеріалів справи, заява позивача про видачу посвідчення, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 була розглянута ОСОБА_3 соцзахисту населення ОСОБА_1 ОДА, який відповідно до Порядку № 51 не наділений повноваженнями щодо розгляду вказаних питань та видачі відповідних посвідчень. Тобто, заява позивача була розглянута некомпетентним органом та з порушенням норм чинного законодавства, про які вже зазначалася судом вище.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 соцзахисту населення ОСОБА_1 ОДА щодо відмови позивачу у видачі посвідчення, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 суперечить вимогам чинного законодавства та є протиправними.

Позовна вимога про зобовязання ОСОБА_3 соцзахисту населення ОСОБА_1 ОДА встановити позивачу статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та видати відповідне посвідчення до задоволення не підлягає, оскільки вказаний орган відповідно до Порядку № 51 не має таких повноважень.

Як було встановлено судом, заява ОСОБА_2 про видачу посвідчення, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи надійшла до ОСОБА_1 ОДА.

Однак, вказана заява ОСОБА_1 ОДА не розглядалась, тому будь-яких рішень останнім не приймалось, хоча відповідно до Порядку № 51 це відноситься до його повноважень.

Відтак, обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд користуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 11, статтею 162 КАС України, виходить за межі позовних вимог, і приходить до висновку що для повного захисту порушених прав позивача необхідно визнати протиправними дії ОСОБА_3 соцзахисту населення ОСОБА_1 ОДА щодо відмови ОСОБА_2 у видачі посвідчення, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та зобовязати ОСОБА_1 ОДА розглянути заяву ОСОБА_2 від 07.02.2017 про видачу посвідчення, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та прийняти відповідне рішення, з врахуванням висновків суду, зроблених в ході судового розгляду даної справи.

Протилежного судом не встановлено.

Керуючись статтями 41, 122, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 соціального захисту населення ОСОБА_1 обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2 у видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

Зобовязати ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію розглянути заяву ОСОБА_2 від 07 лютого 2017 року про видачу посвідчення, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та прийняти рішення відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк