Справа № 398/4981/13-а
Суддя: Голосеніна Т. В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/4981/13-а
провадження №: 2-а/398/17/17
УХВАЛА

Іменем України

"30" травня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі суду: головуючого судді Тимченко Л.М., з участю секретаря Щаповал І.Ф., у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради та виконавчого комітету Олександрійської міської ради в особі міського голови ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень виконавчого комітету Олександрійської міської ради та щодо вчинення певних дій, -

встановив:

12 червня 2013 року до Олександрійської міської ради та Виконавчого комітету Олександрійської міської ради в особі міського голови ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернувся до суду задміністративним позовом (а.с.2), в якому заявляв про визнання рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 19 листопада 2010 року №953 «Про заборону самовільної реконструкції димовентиляційних каналів багатоквартирних житлових будинків» - нікчемним, безпредметним, антикорупційним, у звязку з чим просив його скасувати з підстав ст.144 Конституції України; зобовязання міської ради і міського голови м.Олександрія ОСОБА_2 погасити заборгованість по оплаті наданих послуг з перевірки димових і вентиляційних каналів житлових будинків, підпорядкованих ПП «Оріон-сервіс», ПП «Житло-мервіс», ПП Комфорт» загальною сумою 37318 грн. згідно їх бухгалтерських документів за 2006-2010 р.р.; зобовязання міської ради м.Олександрія опублікування в місцевих засобах масової інформації зміст рішення по цій справі; та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1,00 грн.

У серпні 2014 року позивачем по справі до суду було подано заяву про зміну позовних вимог до виконкому Олександрійської міськради щодо скасування рішення № 953 від 19.11.2010 року (а.с.59), в якій зазначено вимоги про: визнання незаконним і скасування рішення виконкому Олександрійської міськради №953 від 19.11.2010 року з підстав його безпредметності; зобовязання виконкому Олександрійської міськради і Олександрійської міську раду вирішити питання особи, до якої він має звернутися за погашенням заборгованості колишніх ЖЄКів за виконанні роботи у 2005-2010 роках; опублікування рішення цього суду в місцевих ЗМІ; та покладення судових витрат на відповідача.

У жовтні 2014 року позивач надіслав до суду заяву-доповнення до раніше заявлених вимог у цій справі (а.с.81-82), в якій просив: визнати і скасувати рішення виконкому Олександрійської міськради щодо скасування рішення №953 від 19.11.2010 року (а.с.73) та №340 від 11.05.2012 року (а.с.74), як таких, що прийняті в порушення ч.4 ст.23 ГК України, є безпідставними, нікчемними і антиконституційними; визнати дії міського голови ОСОБА_2 такими, що не відповідають його службовим повноваженням; визнати пряму вину міського голови ОСОБА_2 в безладі в житлово-комунальному секторі щодо безпеки здоровя і життя людей у сфері їх проживання і життєдіяльності, що не йде на користь міської громади; зобовязати прокуратуру відкрити провадження по факту загибелі людей у 2006 році від задухи чадного газом по матеріалам міськради; визнати недостовірною інформацію теруправління Держгірпромнагляду в Кіровоградській області на адресу Голови облдержадміністрації; стягнути з міського голови ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі заборгованості по оплаті наданих послуг за договорами з ПП «Оріон-сервіс», ПП «Житло-мервіс», ПП Комфорт» загальною сумою 38000,00 грн.; та судові витрати віднести на рахунок відповідача.

На обговорення сторін поставлене питання щодо того чи належна особа звернулась до суду з цим позовом, оскільки рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 19 листопада 2010 року №953 «Про заборону самовільної реконструкції димовентиляційних каналів багатоквартирних житлових будинків» заборонено спеціалізованому приватному підприємству «Алексєєв» самовільно втручатись в елементи димовентиляційних систем багатоквартирних будинків та здійснювати їх реконструкцію без розробленої проектно-кошторисної документації, рішенням №340 від 11.05.2012 року у звязку з технічною помилкою внесено зміни та викладено п.1 рішення №953 в новій редакції, а саме: «Заборонити спеціалізованій фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 самовільно втручатись в елементи димовентиляційних систем багатоквартирних будинків та здійснювати їх реконструкцію без розробленої проектно-кошторисної документації».

В судовому засіданні 26 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 зазначив, що він вважає, що він є належним позивачем, оскільки оскаржуване рішення №953 стосувалось його діяльності. На той час він був фізичною особою-підприємцем, також він був працевлаштований інженером з охорони праці (а.с.91) у свого сина приватного підприємця ОСОБА_3, який мав ліцензію на будівельну діяльність з 06.06.2005 року по 06.06.2010 року (а.с.84), також ПП ОСОБА_3 надано дозвіл на продовження виконання робіт підвищеної небезпеки з 22.02.2006 року по 22.02.2011 року (а.с.90).

В матеріалах справи (а.с.22) наявне свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. На час постановлення ухвали позивач стверджує, що ні він, ні його син не зареєстровані як фізичні особи-підприємці.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні 26 квітня 2017 року зазначив, що відповідач є неналежним, оскільки рішенням №340 від 11.05.2012 року внесено зміни та викладено п.1 рішення №953 в новій редакції, де вказано, що заборонено вчиняти певні дії фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3.

Судом на виконання ч.1 ст.52 КАС України на адресу ОСОБА_3 надіслано повідомлення про наявність на розгляді суду вказаної адміністративної справи та повідомлено, що в строк до 26 травня він має право вступити у справу як третя особа із самостійними вимогами.

Проте в судове засідання ОСОБА_3 не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належно, до суду 30.05.2017 року подано заяву від його імені, де він зазначає, що позивач по справі визначений вірно. Крім того, вказав, що його права по справі не порушено, не має наміру звертатись до суду з позовом.

12 травня 2017 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява, якою він просив припинити провадження по цій справі та вирішити це питання без його участі.

30.05.2017 року від представника відповідача ОСОБА_5 надійшла заява, якою він просив закрити провадження по справі, оскільки ОСОБА_3 заперечує проти залучення його по справі як належного позивача, а первинний позивач ОСОБА_1 просив припинити розгляд справи.

Дослідивши письмові заяви, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про що суд повідомляє третю особу.

З аналізу ст.52 КАС України випливає, що заміна позивача відбувається за ухвалою суду (її окремо оскаржувати не можна) за наявності таких умов:

1) є згода первинного позивача і нового позивача;

2) заміна не тягне за собою зміни підсудності справи (частина перша коментованої статті).

Первинний позивач після заміни вибуває зі справи, а новий позивач виступає правонаступником його прав і обов'язків за адміністративним позовом.

Якщо відсутня згода первинного позивача на його заміну, суд повідомляє про наявність справи особу, яка, на його думку, має бути належним позивачем, про її право протягом встановленого судом строку вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, подавши відповідний позов.

У разі вступу третьої особи суд за наслідками розгляду справи відмовить неналежному позивачу у задоволенні позову і за наявності законних підстав задовольнить позов третьої особи.

Якщо третя особа не вступила у справу, суд розглядає її і за результатами розгляду може відмовити у задоволенні адміністративного позову особи на тій підставі, що у неї немає права вимоги, оскільки її прав, свобод чи інтересів відповідачем порушено не було.

Якщо первинний позивач погоджується на його заміну, а особа, яка має право вимоги, відмовляється від вступу у справу, тоді позивач має право відкликати позовну заяву, що матиме наслідком залишення її без розгляду, або відмовитися від адміністративного позову, у зв'язку з чим суд закриє провадження у справі.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 19 листопада 2010 року №953 «Про заборону самовільної реконструкції димовентиляційних каналів багатоквартирних житлових будинків» заборонено спеціалізованому приватному підприємству «Алексєєв» самовільно втручатись в елементи димовентиляційних систем багатоквартирних будинків та здійснювати їх реконструкцію без розробленої проектно-кошторисної документації, рішенням №340 від 11.05.2012 року у звязку з технічною помилкою внесено зміни та викладено п.1 рішення №953 в новій редакції, а саме: «Заборонити спеціалізованій фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 самовільно втручатись в елементи димовентиляційних систем багатоквартирних будинків та здійснювати їх реконструкцію без розробленої проектно-кошторисної документації».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем по справі, оскільки з оскаржуваних рішень та матеріалів справи вбачається, що рішення стосуються ОСОБА_3.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 заперечив проти залучення його по справі як належного позивача, первиний позивач ОСОБА_1 також заперечив проти заміни позивача та просив припинити розгляд справи, суд вважає, що провадження по справі слід закрити на підставі п.2 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст.ст. 157, 165 КАС України, суд,-

У х в а л и в:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради та виконавчого комітету Олександрійської міської ради в особі міського голови ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень виконавчого комітету Олександрійської міської ради та щодо вчинення певних дій - закрити.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання ухвали.

Суддя