Справа № 825/235/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/235/17 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Пінчука Івана Юрійовича на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Куликівські аграрні інвестиції" до Чернігівської районної державної адміністрації, Державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Пінчука Івана Юрійовича, треті особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбів Агро", Куликівська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приватного підприємства "Куликівські аграрні інвестиції" звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Чернігівської районної державної адміністрації, Державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Пінчука Івана Юрійовича, треті особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбів Агро", Куликівська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, на його думку, Державним реєстратором проведено державну реєстрацію права оренди ТОВ «Горбів Агро» на ту ж саму земельну ділянку, що орендує ПП «Куликівські аграрні інвестиції» на підставі договору оренди, який був зареєстрований Куликівським відділом Чернігівської регіональної філії ДЗК у 2008 році та який не є розірваним, його державна реєстрація не скасована, строк його дії триває.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року задоволено вказаний позов. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Пінчука Івана Юрійовича про реєстрацію права оренди земельної ділянки від 27.08.2016 року індексний № 31117901.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Державний реєстратор Чернігівської районної державної адміністрації Пінчук Іван Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

ПП «Куликівські аграрні інвестиції» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.10.2007 року внесено відповідний запис. Основним видом діяльності підприємства є 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 112-114).

Позивач є орендарем земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, на підставі договору оренди землі від 09.06.2008 року, укладеного з ОСОБА_3 (орендодавець) (а.с. 9-10). Строк дії договору 10 років (до 09.06.2018) (п. 8 Договору).

Відповідно до відмітки, договір оренди земельної ділянки був зареєстрований у Куликівському районному відділі Чернігівської регіональної філії центру ДЗК 25.06.2008 року за № 25.

Факт передачі вказаної земельної ділянки в оренду підтверджується актом про передачу та прийом земельної ділянки від 09.06.2008 року (а.с. 9 зворот).

Право власності орендодавця на земельну ділянку, яку було передано в оренду, підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 09.06.2008 року, виданого Відділом земельних ресурсів у Куликівському районі Чернігівської області (а.с. 11).

Довідкою Головним управлінням Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області від 21.03.2017 року № 9-28-99.1-590/2-17 підтверджено реєстрацію вищевказаного договору оренди у «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі» в розділі 4 за № 25 від 25.06.2008 року (а.с. 107).

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що 02.09.2015 року між ПП «Куликівські аграрні інвестиції» (орендар) та ОСОБА_3 (орендодавець) було укладено додатковий договір до вищевказаного договору оренди землі, яким сторони домовились збільшити розмір орендної плати за земельну ділянку.

Вищевказані договори сторонами достроково не розривалися, їх державна реєстрація не скасована та вони є чинними.

Разом із тим, до закінчення дії строку вищевказаних договорів оренди Державним реєстратором повторно зареєстровано право оренди на ту ж саму земельну ділянку в період чинності договору оренди земельної ділянки, укладеної між позивачем та ОСОБА_3

Так, Державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31117901 від 27.08.2016 року (права оренди землі) на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі договору оренди землі від 01.08.2016 року № Д316, укладеного між сторонами: орендодавець ОСОБА_3, орендар ТОВ «Горбів Агро», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, та копією реєстраційної справи № 337 (а.с. 15, 77-106).

Вважаючи дії державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації щодо проведення державної реєстрації прав оренди за договором оренди, укладеним між ТОВ «Горбів Агро» та ОСОБА_3, протиправними, а рішення таким, що має бути скасованими, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У статті 1 цього Закону надано визначення термінів, що вживаються у ньому, а також розкрито зміст терміну "державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який означає офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом частини 1 статті 4 названого закону державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Частиною 1 статті 5 Закону установлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Статтею 6 Закону державних реєстраторів прав на нерухоме майно віднесено до організаційної системи державної реєстрації прав.

Відповідно до частини 3 статті 10 Закону державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі.

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно частини 1 статті 18 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно частини 1 статті 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 18 Закону визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553).

Згідно вимог пункту 9 Порядку разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Відповідно до пункту 12 Порядку Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

У разі, коли документом, поданим для державної реєстрації прав, є рішення суду, державний реєстратор з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі такого рішення суду обов'язково використовує також відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, що відкриті для загального доступу на офіційному веб-порталі судової влади, щодо наявності в Реєстрі електронної копії такого рішення, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.

Доступ до відомостей Єдиного реєстру документів забезпечується за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав шляхом пошуку та отримання державним реєстратором в режимі реального часу відомостей про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним реєстром документів здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Мін'юстом разом з Мінрегіоном.

Державний реєстратор у разі наявності у нього паперових носіїв інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації) використовує також відомості, які містяться на відповідних носіях інформації.

В силу вимог пункту 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Згідно пункту 59 Порядку для державної реєстрації права власності на земельну ділянку в разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про її кадастровий номер, а також у разі, коли в результаті доступу до Державного земельного кадастру державним реєстратором встановлено відсутність відомостей про відповідну земельну ділянку, також подається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку.

За приписами пункту 18 Порядку за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Колегією суддів встановлено, що у державного реєстратора управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Пінчука І.Ю. були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Твердження позивача про те, що фактично була здійснена подвійна реєстрація речових прав на спірну земельну ділянку, а державний реєстратор не перевірив наявність/відсутність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами та не направив відповідний запит до відділу Держгеокадастру, колегія суддів сприймає критично з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 Порядку надання органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, органу державної реєстрації прав доступу до перегляду кадастрових карт (планів), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 118 від 22 лютого 2012 року, доступ до перегляду кадастрових карт (планів) надається державним реєстраторам прав на нерухоме майно виключно для цілей ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 6 цього Порядку доступ до перегляду кадастрових карт (планів) надається стосовно земельної ділянки, щодо якої здійснюється розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та земельної ділянки, на якій розташовано об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва, щодо якого здійснюється розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» установлено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Відповідно до частини 2 статті 38 названого Закону витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги.

Згідно пункту 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Статтею 202 Земельного кодексу України, у редакції, що була чинною до 01.01.2013 року, передбачалось, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Згідно пункту 4 Розділ VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Пунктом 134 Порядку ведення Державного земельного кадастру передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру в разі внесення змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, та/або нових (додаткових) відомостей про таку земельну ділянку до Поземельної книги (в тому числі у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр", під час перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки з державного реєстру земель) здійснюється Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 124 цього Порядку.

Відповідно до пункту 124 Порядку ведення Державного земельного кадастру Державний кадастровий реєстратор за результатами розгляду документів, поданих для внесення до Поземельної книги змін до відомостей про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у підпунктах 1 і 2 пункту 119 цього Порядку, вносить зміни до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі, яка містить відомості про відповідну земельну ділянку. До Поземельної книги в паперовій формі зміни до зазначених відомостей вносяться Державним кадастровим реєстратором у разі звернення власника або користувача земельної ділянки за внесенням певних відомостей (змін до них) до відповідної Поземельної книги та/або отриманням певних відомостей з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.

Колегією суддів встановлено, що за даними витягу з Державного земельного кадастру про спірну земельну ділянку у Державному земельному кадастрі відсутні відомості щодо прав ПП "Куликівські аграрні інвестиції".

Водночас, згідно листу відділу Держгеокадастру у Куликівському районі від 07 квітня 2017 року № 19-25-0.29-15/108-17 в "Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі" зареєстровано договір оренди землі б/н від 01.03.2008 р. між позивачем та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,69 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Разом з тим, цей лист не містить інформації щодо внесення відповідного запису в Поземельну книгу, яка містить відомості про земельну ділянку і є складовою Державного реєстру земель та інформація з якої переноситься до Державного земельного кадастру.

Наведене дає підстави для висновку, що приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор вчинив усі передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень дії щодо встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема шляхом перевірки в режимі читання інформації в Державному земельному кадастрі про спірну земельну ділянку, в якому була відсутня інформація про будь-які права ПП "Куликівські аграрні інвестиції", а тому колегія суддів зауважує, що підстави для відмови у державній реєстрації права оренди земельної ділянки були відсутні.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище обставин не спростовують.

При цьому колегія суддів зазначає про помилкове обгрунтування позивачем доводів позовної заяви посиланням на правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові №21-760а15 від 22 вересня 2015 року, оскільки за змістом цього судового рішення Верховний Суд України зазначив про необхідність застосування п. 8-1 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно якої під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Разом з тим, на час здійснення спірної реєстраційної дії Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" був викладений у новій редакції.

Так, згідно пунктів 3, 4 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) Державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, за цією редакцією Державному реєстратору надано право безпосереднього доступу до даних Державного земельного кадастру та не зобов'язано останнього здійснювати запити до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на земельні ділянки.

Крім цього, згідно з ч. 2 ст. 38 Закону Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є обов'язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки.

Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить відомості про земельну ділянку та права на неї, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, крім персональних даних, які є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі (реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта громадянина України, місце проживання, дата народження фізичної особи) (пункт 177-1 Порядку ведення Державного земельного кадастру).

Витяг з Державного земельного кадастру є дійсним протягом трьох місяців з моменту його видачі, крім витягу про земельну ділянку для оформлення права на спадщину, що видається спадкоємцям, та витягу з Державного земельного кадастру, що видається для підтвердження державної реєстрації земельної ділянки або внесення інших відомостей до Державного земельного кадастру, які є безстроковими (пункт 178 Порядку ведення Державного земельного кадастру).

Колегією суддів встановлено, що відповідно до даних Державного земельного кадастру на момент вчинення спірної реєстраційної дії спірна земельна ділянка не мала користувачів (орендарів), які б визнавалися державою.

У відповідності до ч. 2 ст. 202 Земельного кодексу України, у редакції чинній до 01.01.2013 року, Державний реєстр земель складався з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; та

б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Відповідно до наведених вище нормативних актів земельна ділянка, договір оренди з липня 2003 року вважалася зареєстрованими в Державному реєстрі земель за умови внесення записів до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги.

Відповідно до пункту 1.21. Інструкції реєстрація землеволодінь та землекористувань - не складова частина автоматизованої системи державного земельного кадастру, яка складається з комп'ютерної бази даних, що містить відомості про складання та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, порядок, функціонування і ведення якої встановлює Держкомзем України.

Пункт 13 Тимчасового порядку свідчить про те що свідчить про те що надання інформації з Державного реєстру земель про проведення державної реєстрації договору оренди можливе лише за умови наявності такої інформації в базі даних АС ДЗК.

При цьому колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що докази про наявність Договору оренди 2008 року в базі даних АС ДЗК, в матеріалах справи відсутні, а наявні в справі документи свідчать з огляду на існуюче та той час законодавство України, що реєстрація договору оренди, на яку посилається позивач у своїх вимогах була проведена тільки наполовину, а саме: в 2008 році не були оформлені реєстраційна картка та обмінний файл, отже дані про договір оренди не були внесені до Поземельної книги, тобто процедура реєстрації договору оренди 2008 року не була доведена до кінця відповідно до діючого на той час законодавства, а тому не може вважатись такою, що відбулась.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1088 «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру», за змістом частини 4 якої до створення Державного реєстру прав на землю та нерухоме майно: Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» проводить реєстрацію земельних ділянок та прав на них шляхом внесення записів про реєстрацію земельних ділянок та прав на них до бази даних державного реєстру земель, яка, як зазначалося раніше, відповідно до статті 202 Земельного кодексу України, абз.8, 11 пп.1.2 п.1 Тимчасового порядку № 174 Державний реєстр земель пункту складався з:

1) Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; та 2) Поземельної книги - це документ, який є складовою частиною державного реєстру земель, і містить відомості про земельну ділянку, в тому числі кадастровий план, відомості про державний акт на право власності на землю, державний акт на право постійного користування землею, договір оренди землі та власника, користувача, орендаря (суборендаря) земельної ділянки і формується за допомогою АС ДЗК.

Автоматизована система, що містить відомості про правовий режим земель, державну реєстрацію земельних ділянок, кадастрове зонування, кадастрові зйомки, бонітування земель, грошову оцінку земельних ділянок, облік кількості та якості земель.

Тимчасовий порядок № 174 передбачав інформування про стан земельних ділянок лише шляхом надання Витягу з Державного реєстру земель, тобто з АС ДЗК.

Згідно з п. 4 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

У відповідності до п. 134 Порядку ведення Державного земельного кадастру внесення відомостей до Державного земельного кадастру в разі внесення змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, та/або нових (додаткових) відомостей про таку земельну ділянку до Поземельної книги (в тому числі у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», під час перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки з державного реєстру земель) здійснюється Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 124 цього Порядку.

Перенесення відомостей про реєстрацію договору оренди до Державного земельного кадастру не відбулося ані автоматично, ані за заявою власника земельної ділянки (орендодавця), ані за заявою орендаря.

Частиною 2 статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» зазначено, що внесення до ДЗК передбачених цим законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим (а відповідно до частини 2 статті 15 цього ж закону до Державного земельного кадастру включаються і відомості про користувачів земельної ділянки).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій державного реєстратора при вчиненні спірної реєстраційної дії, а тому вимоги даного позову є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову є помилковим, а тому судове рішення суду першої інстанції є таким, що підлягає скасуванню.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Пінчука Івана Юрійовича - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Куликівські аграрні інвестиції" до Чернігівської районної державної адміністрації, Державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Пінчука Івана Юрійовича, треті особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбів Агро", Куликівська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 06.06.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.