Справа № 551/157/17
Суддя: Рябченко В. В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 551/157/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2017 року смт. Шишаки
Шишацький районний суд Полтавської області, як адміністративний суд, у складі головуючого судді Рябченка В.В., при секретарі - Курінній Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Шишацького районного суду Полтавської області, в смт. Шишаки Полтавської області, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача Полтавський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії , -
В С Т А Н О В И В:
Позивачі, 13.03.2017 року звернулися в Шишацький районний суд Полтавської області з адміністративним позовом до відповідача з зазначеними позовними вимогами в обґрунтування яких вказали, що у березні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діяли у власних інтересах, та ОСОБА_3 , що діяла як законний представник в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , як батько, матір та син загиблого в зоні проведення антитерористичної операції військовослужбовця майора ЗСУ, ОСОБА_5 , подали до Міністерства оборони України через Полтавський обласний військовий комісаріат заяви про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-Х11 із змінами й доповненнями, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (надалі Закон-2011), надавши всі необхідні й достатні в таких випадках документи.
9 лютого 2017 року вони отримали лист з Полтавського обласного військового комісаріату за № 10/192 від 06.02.2017 року в якому повідомлялося, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (протокол № 4 від 27.01.2017 року, пункт 45), їм відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги.
Відмова суб`єкта владних повноважень оформлена і надана заявникам у вигляді копії витягу з Протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27 січня 2017 року № 4 (надалі Протокол № 4 від 27.01.2017 р.) де Комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а саме:
п.45. Батьку, матері та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), смерть якого настала від вбивства (удушення) іншою особою, оскільки на час смерті він перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком експерта Артемівського бюро судово-медичної експертизи від 28.05.2015 року № 388.
Відповідно до обвинувального акту прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області вбивству передував конфлікт на грунті особистих неприязних відносин.
Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дії у стані алкогольного сп`яніння.
Аналізуючи правові норми, які регламентують вказані правові відносини, позивачі стверджують про незаконність вказаного рішення суб`єкта владних повноважень, вимагають скасування цього незаконного рішення та просять суд зобов`язати відповідача вчинити законні дії щодо призначенням і виплати одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі (смерті) в зоні проведення антитерористичної операції, військовослужбовця, члена їх сім`ї ОСОБА_5 , як це гарантує Конституція і Закони України, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.
Як кадровий військовий, ОСОБА_5 , в період з 07.09.2014 по 21.11.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (надалі АТО), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції м. Щастя Луганської області, що підтверджується довідкою № 4/4068 від 16.07.2015 року, виданої т.в.о командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Також, як кадровий військовий, ОСОБА_5 дійсно в період з 26.01.2015 по 16.03.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції м. Артемівськ Донецької області, що підтверджується відповідною довідкою № 205 від 18.05.2015 року, виданою т.в.о командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (надалі в/ч ПП НОМЕР_2 ).
В подальшому ОСОБА_5 продовжив проходження військової служби саме в складі в/ч ПП НОМЕР_2 , яка дислокована в м. Артемівськ Донецької області, що є районом проведення антитерористичної операції, а 23.05.2015 року саме в м. Артемівськ Донецької області і саме під час проходження військової служби настала його смерть в результаті асфіксії (удушення), що випливає з висновку судово-медичної експертизи Артемівського відділення Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи № 388 від 28.05.2015 року, в якому також констатується і про факт перебування ОСОБА_5 на день смерті в стані алкогольного сп`яніння.
Про те що на день смерті ОСОБА_5 проходив військову службу в районі проведення антитерористичної операції саме у в/ч ПП НОМЕР_2 випливає з витягу наказу командира в/ч ПП НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 142 від 01.06.2015 року де прямо констатується, що майора ОСОБА_5 , начальника центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку в/ч ПП НОМЕР_2 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті асфіксії (удушення), виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Подібним чином дані про проходження служби на день смерті саме в м. Артемівськ, що знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, та в складі в/ч ПП НОМЕР_2 підтверджується і Актом службового розслідування по факту смерті майора ОСОБА_5 від 15.06.2015 року.
Обставини дійсної причини смерті ОСОБА_5 беззаперечно встановлені в процесі проведення невідкладних оперативно-слідчих дій працівниками міліції (на той період) та прокуратури м. Артемівськ. Ними була встановлена особа, яка в дійсності скоїла умисне вбивство військовослужбовця збройних сил України майора ОСОБА_5 23.05.2015 року і цією особою виявився громадянин ОСОБА_6 , який близько 23 г. 20 хв., перебуваючи на задньому сидінні в якості пасажира у легковому автомобілі ВАЗ-2107 д.н.з НОМЕР_3 , який використовував в якості таксі направляючись по м. Артемівськ в розташування в/ч ПП НОМЕР_2 майор ОСОБА_5 , накинув на шию останньому пасок безпеки вказаного легкового автомобіля і став душити внаслідок чого й настала смерть військовослужбовця від удушення (асфіксії).
Вказані обставини позивачі підтверджують:
довідкою по факту умисного вбивства військовослужбовця ВЧ ПП В-2970 гр. ОСОБА_5 , виданою батькам загиблого старшим слідчим СВ Артемівського МВ (з обслуговування м. Артемівськ і Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області старшим лейтенантом міліції Е.Х. Самедовим від 12.08.2015 року;
ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.11.2015 року (справа № 243/7563/2015-к) про розгляд кримінального провадження по факту умисного вбивства ОСОБА_5 відносно обвинуваченого за ч.1 ст.115, ч. 1 ст. 262 КК України ОСОБА_6 в режимі відеоконференції.
Оскільки смерть майора ОСОБА_5 настала не внаслідок його власних дій в стані алкогольного сп`яніння, про що намагається довести відповідач у Протоколі № 4 від 27.01.2017 року (пункт 45), а внаслідок умисних дій іншої особи і цією особою є обвинувачений ОСОБА_6 , за таких умов відмова відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої нормами статті 16 Закону-2011, вочевидь суперечить вимогам пункту 2 статті 3 вказаного закону, в зв`язку з цим позивачі просили суд визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень в особі Міністерства оборони України викладене у виді витягу з Протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27 січня 2017 року № 4 (пункт 45) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачам - батьку, матері та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця, майора ОСОБА_5 , та просили суд зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), що діє як законний представник в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої статтями 16, 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з «Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 року внаслідок загибелі (смерті) їх сина та батька неповнолітнього сина, військовослужбовця, майора ЗСУ ОСОБА_5 у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, від представника позивачів адвоката Козленка О.М. до суду надійшла заява, в якій він підтримав позовні вимоги позивачів з підстав, викладених в адміністративному позові, просив суд задовольнити їх вимоги, а справу просив розглянути без його участі та без участі позивачів
Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явилися будучи належним чином повідомленими про місце і час розгляду справи, раніше надали письмові заперечення на позов, в яких просили відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за безпідставністю та пропуском строку на звернення до суду на захист своїх прав.
Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджено, що у березні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діяли у власних інтересах, та ОСОБА_3 , що діяла як законний представник в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , як батько, матір та син загиблого в зоні проведення антитерористичної операції військовослужбовця майора ЗСУ ОСОБА_5 , подали до Міністерства оборони України через Полтавський обласний військовий комісаріат заяви про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-Х11 із змінами й доповненнями, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надавши всі необхідні й достатні в таких випадках документи.
9 лютого 2017 року вони отримали лист з ІНФОРМАЦІЯ_5 за № 10/192 від 06.02.2017 року в якому повідомлялося, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (протокол № 4 від 27.01.2017 року, пункт 45), їм відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги.
Відмова суб`єкта владних повноважень оформлена і надана заявникам у вигляді копії витягу з Протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27 січня 2017 року № 4, де Комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батьку, матері та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), смерть якого настала від вбивства (удушення) іншою особою, оскільки на час смерті він перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком експерта Артемівського бюро судово-медичної експертизи від 28.05.2015 року № 388, а згідно статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дії у стані алкогольного сп`яніння.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , в період з 07.09.2014 по 21.11.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції м. Щастя Луганської області, що підтверджується довідкою № 4/4068 від 16.07.2015 року, виданої т.в.о командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в період з 26.01.2015 по 16.03.2015 року безпосередньо брав участь в АТО в м. Артемівськ Донецької області, що підтверджується відповідною довідкою № 205 від 18.05.2015 року, виданою т.в.о командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 , в подальшому ОСОБА_5 продовжив проходження військової служби саме в складі в/ч ПП НОМЕР_2 , яка дислокована в м. Артемівськ Донецької області, що є районом проведення антитерористичної операції, а 23.05.2015 року саме в м. Артемівськ Донецької області і саме під час проходження військової служби настала його смерть в результаті асфіксії (удушення), що випливає з висновку судово-медичної експертизи Артемівського відділення Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи № 388 від 28.05.2015 року, в якому також констатується і про факт перебування ОСОБА_5 на день смерті в стані алкогольного сп`яніння, про те що на день смерті ОСОБА_5 проходив військову службу в районі проведення антитерористичної операції саме у в/ч ПП НОМЕР_2 випливає з витягу наказу командира в/ч ПП НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 142 від 01.06.2015 року де прямо констатується, що майора ОСОБА_5 , начальника центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку в/ч ПП НОМЕР_2 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті асфіксії (удушення), виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а також Актом службового розслідування по факту смерті майора ОСОБА_5 від 15.06.2015 року.
Обставини дійсної причини смерті ОСОБА_5 беззаперечно встановлені в процесі проведення невідкладних оперативно-слідчих дій працівниками міліції (на той період) та прокуратури м. Артемівськ. Ними була встановлена особа, яка в дійсності скоїла умисне вбивство військовослужбовця збройних сил України майора ОСОБА_5 23.05.2015 року і цією особою виявився громадянин ОСОБА_6 , який близько 23 г. 20 хв., перебуваючи на задньому сидінні в якості пасажира у легковому автомобілі ВАЗ-2107 д.н.з НОМЕР_3 , який використовував в якості таксі направляючись по м. Артемівськ в розташування в/ч ПП НОМЕР_2 майор ОСОБА_5 , накинув на шию останньому пасок безпеки вказаного легкового автомобіля і став душити внаслідок чого й настала смерть військовослужбовця від удушення (асфіксії).
Таким чином, суд приходить до висновку, що смерть ОСОБА_5 настала не через вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, а внаслідок протиправних дій іншої особи, при цьому докази про вчинення ОСОБА_5 злочину чи адміністративного правопорушення відсутні, а тому вважає посилання відповідача на статтю 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дії у стані алкогольного сп`яніння, в обґрунтування своєї відмови, є безпідставним.
Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».
За правилами статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (стаття 41).
Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1- рп/99).
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивачі набули право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013 року у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Відповідно до положень частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав та інтересів, пред`явивши позовні вимоги до Міністерства оборони України.
Відповідно до норм чинного законодавства призначення і виплата одноразової допомоги здійснюється на підставі документів. У разі неподання повного комплекту документів, підстав для призначення одноразової допомоги немає. Порядок призначення та виплати допомоги: особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами у обласний військовий комісаріат; комплект документів перевіряється та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються у обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам. Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.
З матеріалів справи вбачається, що Полтавський обласний військовий комісаріат сформував та направив на адресу Міністерства оборони України пакет документів стосовно можливості виплати позивачам одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних особі, однак, позивачам було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.
Судом не приймаються до уваги твердження відповідача про пропуск позивачами місячного строку для звернення до суду, що передбачено ч.3 ст. 99 КАС України, оскільки ця норма їх не стосується, та не приймаються до уваги твердження відповідача про необгрунтованість вимоги позивачів щодо зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення їм одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, так як на думку відповідача, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження Міноборони та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, таке твердження суд вважає надуманим та таким, що суперечить положенням частини 2 статті 162 КАС України, в якій визначені повноваження суду при прийнятті рішення про задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 17, 19, 46 Конституції України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», статтями 2, 18, 94, 99, 104-106, 122, 158-163 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 - задовольнити
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги як батьку, матері та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця, майора ОСОБА_5 , у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_7 ), що діє як законний представник в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої статтями 16, 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з «Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 року внаслідок загибелі (смерті) їх сина та батька неповнолітнього сина, військовослужбовця, майора ЗСУ ОСОБА_5 у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або отримання її копії, до Харківського апеляційного адміністративного суду через Шишацький районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий, суддя В.В. Рябченко