Справа № 815/2665/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2665/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛЕН И К" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№, , від 25.04.2017р., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛЕН И К" до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.04.2017 р., винесене ГУ ДФС в Одеській області на підставі акту перевірки №287/15-32-14-01/39071938 від 10.04.2017 р., яким TOB «ВАЛЕН И К» () збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 350040,00грн. (за податковими зобов'язаннями в сумі 287998,00 грн.) та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 62042,00 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.04.2017 р., винесене ГУ ДФС в Одеській області на підставі акту перевірки №287/15-32-14-01/39071938 від 10.04.2017 р., яким TOB «ВАЛЕН И К» () збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 303356,00 грн. (за податковими зобов'язаннями в сумі 242685,00 грн.) та застосовано штрафні(фінансові) санкції в сумі 60671,00 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.04.2017 р., винесене ГУ ДФС в Одеській області на підставі акту перевірки від 10.04.2017 р. №287/15-32-14-01/39071938, яким TOB «ВАЛЕН И К», зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 77312,00 грн.;

сплачений судовий збір стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки складено акт, висновки якого базуються на припущеннях і не враховують докази та відомості щодо господарської діяльності TOB «ВАЛЕН И К» у періоді, який перевірявся, та, відповідно, донарахування податкових зобов'язань та покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафних санкцій є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству. Так, позивач вказав, що має в наявності всі первинні документи, що відповідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підтверджують здійснення господарських операцій з ПП «ФІРМА ГРАТ», ТОВ «УКРХЛІББУД 1», ТОВ «УКРБУДКОМПЛЕКТ», що свідчить про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача, необґрунтованість та протиправність винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

До судового засідання 29.05.2017 р. позивач явку представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно. Представник позивача 29.05.2017 р. (вх. № 15345/17) через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника TOB «ВАЛЕН И К» у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач до судового засідання явку представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно, через канцелярію суду надійшли заперечення на адміністративний позов.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у зв'язку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.78.1.5 п.78.1 ст. 78 ПК України, відповідно до наказу Головного управління ДФС в Одеській області № 810 від 24.03.2017 р., направлень на перевірку №№ 993/14-01, 994/14-01 від 27.03.2017р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛЕН И К" () з питань, що стали предметом оскарження за період з 29.01.2014р. по 30.09.2016р.

За наслідками перевірки складено акт № 287/15-32-14-01/39071938 від 10.04.2017 р. (т.1, а.с. 22-39), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п. 44.1, п.44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134 ст. 134 ПК України, пункту 5.4 розділу II Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 «Фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва», Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 25 «Фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 39 від 25.02.2000 р. (у редакції наказу Міністерства фінансів України № 25 від 24.01.2011р.) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2000 за №161/4382, п. 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за №27/4248, із змінами і доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на суму 287998 грн., в т.ч. по періодам: за 2015 рік - на 39829 грн., за 1 квартал 2016 року на суму 33449 грн., за півріччя 2016 року на суму 188107 грн. та за 9 місяців 2016 на суму 248169 грн.;

п.198.5 ст.198 ПК України, в наслідок чого занижено податок на додану вартість на суму 242685 грн., у т.ч. за: січень 2016 року на суму 5041 грн.; лютий 2016 року на суму 17740 грн.; березень 2016 року на суму 17499 грн.; травень 2016 року на суму 95401 грн.; червень 2016 року на суму 107004 грн. та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за вересень 2016 року у сумі 77312 грн.

За результатами перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 25.04.2017 р., яким TOB «ВАЛЕН И К» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 350040,00 грн. (за податковими зобов'язаннями в сумі 287998,00 грн.) та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 62042,00 грн. (т.1, а.с. 13)

№ від 25.04.2017 р., яким TOB «ВАЛЕН И К» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 303356,00 грн. (за податковими зобов'язаннями в сумі 242685,00 грн.) та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 60671,00 грн. (т.1, а.с. 14);

№ від 25.04.2017 р., яким TOB «ВАЛЕН И К» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 77312,00 грн. (т.1, а.с. 19).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України).

Відповідно до п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, зокрема, такої підстави: платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Судом встановлено, що копії направлень на перевірку та наказу Головного управління ДФС в Одеській області № 810 від 24.03.2017 р. щодо проведення позапланової виїзної документальної перевірки 28.03.2017 р. вручено під розписку директору TOB «ВАЛЕН И К» Корня Валентину Геннадійовичу.

Судом встановлено, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень №№ , від 25.04.2017р. є порушення п.198.5 ст.198 ПК України, в наслідок чого занижено податок на додану вартість у суму 242685 грн., у т.ч. за: січень 2016 року на суму 5041 грн.; лютий 2016 року на суму 17740 грн.; березень 2016 року на суму 17499 грн.; травень 2016 року на суму 95401 грн.; червень 2016 року на суму 107004 грн. та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за вересень 2016 року у сумі 77312 грн.

Судом встановлено, що між TOB «ВАЛЕН И К» (продавець) та ПКФ ТОВ «МЕГАПОЛІС» (Покупець) укладено договір поставки № 315028 від 05.05.2014р., відповідно до п.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти та сплатити товар, номенклатура, кількість, вартість якого вказується в Специфікаціях або накладних, які є невід'ємною частиною договору (т. 1, а.с. 125-126).

Додатковою угодою № 2 від 28.05.2015 року до договору поставки № 315028 від 05.05.2014 р. (п.п.2.4) визначено, що до складу ціни товару може включатись вартість його покращення відповідно до Специфікацій (т.1, а.с. 127).

Враховуючи, що під час реалізації товару від покупців надходили усні заявки на покращення товару, TOB «ВАЛЕН И К» укладено договори про надання послуг: № 27/10/2015 від 27.10.2015р. та додаткова угода № 1 від 27.10.2015р, укладені між TOB «ВАЛЕН И К» та ПП «ФІРМА ГРАТ»; № 16/11/2015 від 16.11.2015р. та додаткова угода № 1 від 16.11.2015р., укладені між TOB «ВАЛЕН И К» та ТОВ «УКРХЛІББУД 1»; № 16/11/2015 від 16.11.2015р. та додаткова угода № 1 від 16.11.2015р., укладені між TOB «ВАЛЕН И К» та ТОВ «УКРБУДКОМПЛЕКТ».

Судом встановлено, що 27.10.2015р. між TOB «ВАЛЕН И К» (замовник) та ПП «ФІРМА ГРАТ» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 27/10/2015, за умовами якого виконавець бере на себе зобов'язання виконати роботи з очищення, порізки, ґрунтовки, гнуття, зварювання та інших робіт відповідно до поданих заявок, які є невід'ємною частиною цього договору (т.1, а.с. 129-130).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних № 28 від 27.10.2015р., № 7 від 27.11.2015р., № 8 від 25.12.2015р., № 1 від 12.01.2016 р., № 2 від 12.02.2016 р., № 4 від 26.02.2016 р., № 5 від 10.03.2016 р., № 10 від 31.03.2016 р., № 2 від 13.04.2016 р., № 4 від 15.04.2016 р., № 6 від 19.04.2016 р., № 13 від 20.05.2016 р., № 18 від 20.05.2016 р., № 16 від 23.05.2016 р., № 22 від 31.05.2016 р., № 23 від 22.06.2016 р., № 33 від 30.06.2016 р., № 30 від 29.06.2016 р., № 4 від 14.07.2016 р., № 7 від 21.07.2016 р., № 2 від 05.08.2016 р., № 14 від 26.08.2016 р., № 8 від 05.09.2016 р., № 25 від 30.09.2016 р. (т.2, а.с. 162-163; 166-170-187).

На підтвердження виконання умов договору № 27/10/2015 від 27.10.2015р. позивачем надано засвідчені копії рахунків-фактур, актів приймання передачі товару, товарно-транспортних накладних (т.1, а.с.180 -184, 194-206; 216-220; 222-226; 228-236; 238-245; 247-250; т.2, а.с. 2-6; 8-47; 49-60; 62-81; 83-98; 100-131; 133- 148; 150-161).

Судом встановлено, що 16.11.2015р. між TOB «ВАЛЕН И К» (замовник) та ТОВ «УКРХЛІББУД 1» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 16/11/2015, за умовами якого виконавець бере на себе зобов'язання виконати роботи з очищення, порізки, ґрунтовки, гнуття, зварювання та інших робіт відповідно до поданих заявок, які є невід'ємною частиною цього договору (т.1, а.с. 133-136).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманої від контрагента податкової накладної № 4 від 15.12.2015р. (т. 2, а.с. 165).

На підтвердження виконання умов договору № 16/11/2015 від 16.11.2015р. позивачем надано засвідчені копії: акта виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та затрати, рахунку-фактури (т. 1, а.с. 207-214).

Судом встановлено, що 16.11.2015р. між TOB «ВАЛЕН И К» (замовник) та ТОВ «УКРБУДКОМПЛЕКТ» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 16/11/2015, за умовами якого виконавець бере на себе зобов'язання виконати роботи з очищення, порізки, ґрунтовки, гнуття, зварювання та інших робіт відповідно до поданих заявок, які є невід'ємною частиною цього договору (т. 1, а.с. 137-140).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманої від контрагента податкової накладної № 20 від 18.12.2015р. (т. 2, а.с. 164).

На підтвердження виконання умов договору № 16/11/2015 від 16.11.2015р. позивачем надано засвідчені копії актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), рахунку на оплату, актів приймання-передачі товару, товарно-транспортних накладних (т. 1, а.с.185 -192).

На підтвердження факту придбання TOB «ВАЛЕН И К» послуг чистки, ґрунтовки, порізки металопрокату у 2015 році на суму 221 270 грн. позивачем надано до суду засвідчені копії актів виконаних робіт:

№ 01/10 від 28.10.2015 р. згідно договору № 27/10/15 від 27.10.2015 р., укладеного із ПП «ФІРМА ГРАТ» на суму 44 254, 00 грн. (ПДВ 8 850, 80 грн.) (т.1, а.с. 179);

№ б/н від 18.11.2015 р. згідно договору № 16/11/15 від 16.11.2015 р., укладеного з TOB «УКРБУДКОМПЛЕКТ» на суму 56 362,25 грн. ( ПДВ 11272, 45 грн.)(т.1, а.с. 185);

№ 02/11 від 30.11.2015 р. згідно договору № 27/10/15 від 27.10.2015 р., укладеного з ПП «ФІРМА ГРАТ» на суму 28503,50 грн. (ПДВ 5700,70 грн.) (т. 1, а.с. 193);

№ 08/15 від 30.12.2015 р. згідно договору № 16/11/15 від 16.11.2015 р., укладеного з TOB «УКРХЛІББУД 1» на суму 62066,67 грн. (ПДВ 12 413,33 грн.)(т.1, а.с. 207-212);

№ 03/12 від 30.12.2015 р. згідно договору № 27/10/15 від 27.10.2015 р., укладеного з ПП «ФІРМА ГРАТ» на суму 30084,00 грн. (ПДВ 6016,80 грн.) (т.1, а.с. 215).

На підтвердження факту придбання послуг чистки, ґрунтовки, порізки металопрокату у ПП «ФІРМА ҐРАТ» згідно з договором № 27/10/15 від 27.10.2015 р. TOB «ВАЛЕН И К» у 2016 році на суму 1 378 716 грн. позивачем надано засвідчені копії актів виконаних робіт: № 01/01 від 12.01.2016 р. на суму 45562,00 грн. (ПДВ 9112,40 грн.)(т.1, а.с. 221), № 02/02 від 17.02.2016 р. на суму 46325,00 грн. (ПДВ 9265,00 грн.) (т.1, а.с. 227), № 03/02 від 29.02.2016 р. на суму 20274,00 грн. (ПДВ 4054,80 грн.) (т.1, а.с. 237), № 03/03 від 15.03.2016 р. на суму 16666,67 грн. (ПДВ 3333,33 грн.) (т.1, а.с. 246), № 04/03 від 31.03.2016 р. на суму 57000,00 грн. (ПДВ 11400,00 грн.) (т.2, а.с. 1), № 05/04 від 29.04.2016 р. на суму 164274,33 грн. (ПДВ 32854,87 грн.) (т. 2, а.с. 7), № 06/05 від 20.05.2016 р. на суму 96150,00 грн. (ПДВ 19230,00 грн.) (т.2, а.с. 48), № 07/05 від 31.05.2016 р. на суму 207122,50 грн. (ПДВ 41424,50 грн.) (т.2, а.с. 61), № 08/06 від 30.06.2016 р. на суму 391666,67 грн. (ПДВ 78333,33 грн.) (т.2, а.с. 82), № 09/07 від 29.07.2016 р. на суму 99000,00 грн. (ПДВ 19800,00 грн.) (т.2, а.с. 99), № 010/08 від 30.08.2016 р. на суму 72958,33 грн. (ПДВ 14591,67 грн.) (т.2, а.с. 132), № 011/09 від 30.09.2016 р. на суму 161716,67 грн. (ПДВ 32343,33 грн.) (т.2, а.с. 149).

На підтвердження факту здійснення оплати згідно вищевказаних договорів позивачем надано до суду засвідчені копії виписок ПАТ «Укрсоцбанк» по особовому рахунку № 9325 (т.2, а.с. 188-213).

Суд не погоджується з висновками контролюючого органу щодо заниження податку на додану вартість у суму 242685 грн., у т.ч. за: січень 2016 року на суму 5041 грн.; лютий 2016 року на суму 17740 грн.; березень 2016 року на суму 17499 грн.; травень 2016 року на суму 95401 грн.; червень 2016 року на суму 107004 грн. та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за вересень 2016 року у сумі 77312 грн., зазначаючи наступне.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, висновок відповідача про заниження податкових зобов'язань за період з 29.01.2014р. по 30.09.2016р. обґрунтовано тим, що ТОВ "ВАЛЕН И К" віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за наслідками операцій, що не є господарською діяльністю платника податку (чистка, ґрунтовка, порізка металопрокату).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛЕН И К" (65005, Одеська область, місто Одеса, вул. Дальницька, 46, офіс 609, ) є: Код КВЕД 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; Код КВЕД 86.21 Загальна медична практика; Код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; Код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний); Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; Код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Відповідно до пп. "б" п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Таким чином, враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства платник податку на додану вартість, який за наслідками придбання товарів/послуг включив суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту, у разі використання таких товарів/послуг в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання з податку на додану вартість, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст.189 ПК України.

Так, п. 189.1 ст.189 ПК України передбачено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.ч. 1-7 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, встановлені судом обставини, суд зазначає, що придбані послуги у контрагентів позивача ПП «ФІРМА ҐРАТ», TOB «УКРХЛІББУД 1», TOB «УКРБУДКОМПЛЕКТ» було використано в господарській діяльності TOB «ВАЛЕН И К». Так, TOB «ВАЛЕН И К» проведено підготовку товару до продажу, що передбачалося умовами договору на продаж та специфікаціями із ПКФ TOB «МЕГАПОЛІС» (т.1, а.с. 141-178). При формуванні відпускної ціни витрати на підготовку товару для продажу закладалися TOB «ВАЛЕН И К» в ціну товару, а саме металопрокат, який був підданий додатковій обробці при формуванні відпускної ціни, мав вищу ціну, ніж той, що реалізовувався без обробки.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами того, що придбання послуг з чистки та ґрунтовки металопрокату здійснювалось TOB «ВАЛЕН И К» з метою отримання доходу (прибутку) від подальшої реалізації товару (металопрокату) та вказані операції спричинили реальні зміни майнового стану суб'єкта господарської діяльності. Відтак, висновок контролюючого органу про те, що придбання вищевказаних послуг відбувалось для їх використання в операціях, що не є господарською діяльністю TOB «ВАЛЕН И К», є необґрунтованими.

Згідно п.п. 14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу

Зі змісту вказаних приписів вбачається, що право на податковий кредит виникає при наявності одночасно двох обов'язкових умов: за умови придбання товарів (послуг) чи основних фондів з метою їх подальшого використання у власній господарській діяльності та при наявності податкової накладної, оформленої відповідно до вимог Кодексу. При цьому право на податковий кредит залежить від того, чи відбувся факт придбання товару або оплати за нього.

Згідно ст. 22 ПК України об'єктом оподаткування можуть бути майно, доходи, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податку податкового обов'язку.

Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За приписами п. 201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно з пп. 54.3.2 п.54.3 ст. ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Суд зазначає, що належних доказів, які б підтверджували викладені в акті висновки, відповідачем не надано. Зокрема, відповідачем не доведено факту, що підготовка товару до продажу (чистка та ґрунтовка металопрокату) не пов'язана з господарською діяльністю TOB «ВАЛЕН И К», не спростовано факту надання позивачем до перевірки первинних документів, на підтвердження правомірності формування податкового кредиту.

Актом перевірки позивача підтверджується надання останнім відповідачу первинної документації щодо господарських операцій з вищевказаними суб'єктами господарювання. При цьому протилежного не доведено відповідачем, невідповідність зазначеної документації нормам Податкового кодексу України відповідачем не встановлено.

Відповідачем не надано до суду акту, складеного у довільній формі (як того вимагає Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 р.), що засвідчував би такі факти ненадання (відмови від надання) або надання не в повному обсязі документів (їх копій), пояснень, довідок та інформації TOB «ВАЛЕН И К».

Наявні у позивача первинні документи щодо оспорюваних господарських операцій відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст. 44, 201 ПК України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Як встановлено судом та протилежного не доведено відповідачем, надані TOB «ВАЛЕН И К» документи, складені за результатами проведених операцій з вищезазначеними контрагентами, містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних господарських операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт поставки товарів. Видані контрагентами позивачу податкові накладні не мають недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству.

Так, включена позивачем до складу податкового кредиту оспорювана сума податкового кредиту на відповідну дату була підтверджена наявними в матеріалах справи податковими накладними, які оформлені та зареєстровані з дотриманням вимог п.201.1 ст.201 ПК України.

Відповідачем не спростовано, що на момент складення податкових накладних за періоди, що перевірялись, вищевказані контрагенти позивача були зареєстровані як платники ПДВ та відповідно мали право на складання податкових накладних.

Окрім того, суд враховує, що позивачем надано документи, що підтверджують пов'язаність здійснених витрат з господарською діяльністю.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 25.04.2017 р. є виявлені під час проведення перевірки порушення п. 44.1, п.44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134 ст. 134 ПК України, пункту 5.4 розділу II Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 «Фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва», Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 25 «Фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 39 від 25.02.2000 р. (у редакції наказу Міністерства фінансів України № 25 від 24.01.2011р.) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2000 за №161/4382, п. 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за №27/4248, із змінами і доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на суму 287998 грн., в т.ч. по періодам: за 2015 рік - на 39829 грн., за 1 квартал 2016 року на суму 33449 грн., за півріччя 2016 року на суму 188107 грн. та за 9 місяців 2016 на суму 248169 грн.

Як встановлено відповідачем під час проведення перевірки, за період з 01.01.2015р. по 30.09.2016р. ТОВ «Вален И К» задекларовано фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+,-) у сумі 2 672 139 грн.

При цьому, як вбачається зі змісту акта перевірки (т.1, а.с. 29), відповідач дійшов висновку, що TOB «ВАЛЕН И К» віднесено до складу загальновиробничих витрат вартість послуг за чистку та ґрунтовку металопрокату (послуг з доопрацювання та підвищення якісних технічних характеристик металопрокату, яка відповідно до п. 11 П(с) БО № 9 «Запаси» повинна включатись до складу Собівартості реалізованої продукції), внаслідок чого за результатами перевірки встановлено заниження показника фінансового результату до оподаткування (прибуток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності на суму 1599986 грн., в т.ч. по періодам: за 2015р. на 221270 грн., за 1 квартал 2016р. на суму 185826 грн., за півріччя 2016р. на суму 1045041 грн. та за 9 місяців 2016 р на суму 1378716 грн.

Суд не погоджується із вищезазначеним висновком відповідача, зазначаючи наступне.

За змістом пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

За змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до п.3 розділу І Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 73 від 07.02.2013 р., витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Згідно пункту 5.4 розділу II Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 «Фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 39 від 25.02.2000 р., у статті "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" показується виробнича собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) та/або собівартість реалізованих товарів, визначена відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999р.

Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999р., визначено методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Пунктом 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999 р., передбачено які витрати включаються до складу загальновиробничих витрат.

Згідно п. 11 П(С)БО 16 «Витрати» собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних витрат загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Відповідно до п. 6 розділу III Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку І «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерством фінансів України № 73 від 07.02.2013р., фінансова звітність підприємства формується з дотриманням, зокрема, такого принципу як превалювання сутності над формою, за яким операції повинні обліковуватись відповідно до її сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що формування витрат обумовлено фактичним придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності, а обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, у позивача наявні всі первинні документи, які надають право на включення до складу витрат операції по взаємовідносинах з його контрагентами. За наслідками перевірки відповідачем не встановлено порушення TOB «ВАЛЕН И К» вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в тому числі ст.9 «Первинні облікові документи та регістри бухгалтерського обліку», щодо порядку відображення в обліку операцій з чистки, ґрунтовки та порізки металопрокату на підставі первинних документів.

Матеріалами справи підтверджується, що TOB «ВАЛЕН И К» у ПП «ФІРМА ГРАТ», ТОВ «УКРХЛІББУД 1», ТОВ «УКРБУДКОМПЛЕКТ» було придбано послуги та понесено витрати. Витрати по чищенню, ґрунтуванню і порізці металу позивач здійснював в періоді, в якому відбувався продаж товару, та при оформленні відпускної ціни витрати на послуги з доведення товару до продажу закладалися TOB «ВАЛЕН И К» в ціну товару, що був реалізований у звітних періодах, відтак позивач має право зменшити на понесені витрати фінансовий результат (прибуток) звітного періоду.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що вартість послуг чистки, ґрунтовки та порізки металопрокату, на думку відповідача, мали бути включені TOB «ВАЛЕН И К» до собівартості реалізованої продукції, а не до складу загальновиробничих витрат, в зв'язку з чим, відповідач вважає, що позивачем завищено загальновиробничі витрати.

При цьому, за змістом ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема: нарахування та відповідність доходів і витрат - для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Таким чином, суд вважає хибними висновки контролюючого органу, оскільки віднесення вартості послуг чистки, ґрунтовки та порізки металопрокату до складу загальновиробничих витрат, а не до собівартості реалізованої продукції, не впливає на кінцевий фінансовий результат та оподатковуваний прибуток підприємства.

З урахуванням вищевказаних норм та матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач, складаючи акт за результатами проведеної перевірки, керувався лише припущеннями, без належного самостійного дослідження господарських операцій, дійшов хибного висновку про завищення позивачем суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, заниження податку на додану вартість та податку на прибуток.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України», зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв'язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб'єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на зазначене суд вважає, що податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області №№, , від 25.04.2017р. є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги TOB «ВАЛЕН И К» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про необхідність присудити позивачу сплачений судовий збір у розмірі 49 652,34 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 128, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛЕН И К" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№, , від 25.04.2017р.,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 25.04.2017р.

Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 25.04.2017р.

Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 25.04.2017р.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛЕН И К" (65005, Одеська обл., місто Одеса, вул. Дальницька, будинок 46, офіс 609, ) судовий збір у розмірі 49 652,34 грн. (сорок дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят дві гривні 34 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Г.П. Самойлюк