Справа № 804/3222/16
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Прокопенка О.Б.,

суддів: Волкова О.Ф.,

Кривенди О.В., -

розглянувши заяву відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпро Дніпропетровської області (далі - відділення Фонду) про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 березня 2017 року у справі за позовом відділення Фонду до відокремленого структурного підрозділу «Дніпропетровське міське управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області» в особі голови комісії Ганжи В'ячеслава Анатолійовича, треті особи: приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Дніпропетровський олійноекстракційний завод», державний заклад «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ ДП «Придніпровська залізниця», ОСОБА_4, про визнання протиправними дій, скасування акта, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 1 березня 2017 року ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 червня 2016 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року у цій справі залишив без змін.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду касаційної інстанції, відділення Фонду звернулось до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

На обґрунтування заяви відділення Фонду додало копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року (№ 6-11721ск16), яка, на думку заявника, підтверджує неоднакове правозастосування.

Верховний Суд України вже вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні одних і тих самих норм процесуального права у спорах цієї категорії та у постанові від 26 квітня 2016 року (№ 21-404а16) виходив із такого.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 3 КАС зазначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом першим частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як убачається зі справи, що розглядається, оспорювані акти складено спеціальною комісією з розслідування нещасного випадку, утвореною роботодавцем, до складу якої увійшли не лише представники органів державної влади. При цьому вказана комісія не здійснювала владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідувала нещасний випадок на виробництві та склала відповідні акти, тому вони не можуть бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Цьому правовому висновку рішення у справі, про перегляд якого подано заяву, відповідає.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності допуску цієї справи до провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпро Дніпропетровської області до відокремленого структурного підрозділу «Дніпропетровське міське управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області» в особі голови комісії Ганжи В'ячеслава Анатолійовича, треті особи: приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Дніпропетровський олійноекстракційний завод», державний заклад «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ ДП «Придніпровська залізниця», ОСОБА_4, про визнання протиправними дій, скасування акта, зобов'язання вчинити певні дії до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 березня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.Б. Прокопенко
Судді: О.Ф. Волков
О.В. Кривенда