Справа № 278/307/17
Суддя: Зубчук І. В.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/307/17
П О С Т А Н О В А
іменем України
02 червня 2017 року, Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Зубчук І.В.
за участю секретаря судового засідання Гуцало Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третьої особи Житомирського обласного військового комісаріату про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплати одноразової грошової допомоги, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проходив військову службу в Збройних Силах з 05 березня 1973 року по 25 червня 2004 року. Звільнений в запас наказом Головнокомандувача Військово-Повітряних Сил Збройних Сил України від 03 червня 2004 року №121 за станом здоров`я та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21 червня 2004 року №114 виключений зі списків особового складу частини. Житомирською обласною МСЕК йому встановлено ІІІ групу інвалідності з 28 квітня 2004 року, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. 16 січня 2014 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 26 рудня 2013 року, а 10 січня 2014 року встановлено статус інваліда війни ІІ групи. Таким чином, позивач вважає, що він, як інвалід ІІ групи набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 30-місячного грошового забезпечення. 06 жовтня 2015 року останній звернувся до Міністерства оборони України через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи та надав усі необхідні документи. Звідти документи направлено до Міністерства оборони України, але рішенням комісії Міністерства оборони України від 08 липня 2016 року йому відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги.
Тому позивач просить визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІ групи, з 26 грудня 2013 року, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08 липня 2016 року №54, зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу, як інваліду ІІ групи з 26 грудня 2013 року, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби одноразової допомоги, у розмірі 30 місячного грошового забезпечення, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 зі змінами в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №815 від 25 липня 2011 року, зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання прийнятої на його користь постанови суду протягом п`ятнадцяти діб з дня набрання постановою законної сили.
Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю з підстав, зазначених в ньому (а.с.50).
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду письмові заперечення на позовну заяву та пояснення щодо позову, який не визнав і просив відмовити у його задоволенні (а.с.37-38, 52-54).
Представник третьої особи Житомирського обласного військового комісаріату у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.59).
Згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини справи та дослідивши матеріали справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно ч.2 ст. 8 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.
Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Судом встановлено, що позивач з 05 березня 1973 року по 25 червня 2004 року проходив військову службу у Збройних Силах. Звільнений в запас наказом Головнокомандувача Військово-Повітряних Сил Збройних Сил України від 03 червня 2004 року №121 за станом здоров`я та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21 червня 2004 року №114 виключений зі списків особового складу частини (а.с.11).
Позивачу встановлено статус інваліда війни (а.с.24).
Свідоцтвом про хворобу ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 20 лютого 2004 року №25 затвердженим 9 ВЛК Міністерства оборони УКраїни 07 квітня 2004 року встановлено, що отримана ОСОБА_1 травма ТАК пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.12-13).
Позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності з 28 квітня 2004 року, що підтверджувалася 06 червня 2005 року, 18 червня 2008 року та 10 березня 2011 року (а.с.18-21), а з 26 грудня 2013 року встановлено ІІ групу інвалідності (а.с.22).
06 жовтня 2015 року позивач звернувся до Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.25).
Проте рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08 липня 2016 року №54 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільнені з військової служби та інвалідність (а.с.26).
Згідно частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п. 4 - встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Частиною другою статті 16 Закону № 2011 -XII (у редакції, чинній на час встановлення мені 2 групи інвалідності з 26.12.2013 року) передбачалося, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» ( Далі Порядок 975), чинної на час звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про виплату одноразової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Частиною 2 п.З Порядку 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Надаючи офіційне тлумачення положень ст.58 Конституції України Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Отже до спірних правовідносин застосуванню підлягає Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» (далі - Постанова 499 або Порядок 499 відповідно).
Пунктом 2 постанови №499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком.
Абзацом сьомим підпункту 2 пункту 2 із змінами, внесеними згідно з Постановою KM №815 ( 815-2011-п ) від 25.07.2011 року вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності II групи внаслідок виконання обов`язків військової служби виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.
При цьому грошове забезпечення визначається за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Водночас у пункті 2 Порядку 499 також зазначено, що у разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або в разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності з 26 грудня 2013 року.
При цьому, аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи повторного встановлення такої інвалідності.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 року № 21-446а14 та від 21.04.2015 року № 21-135а15.
Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, яка набрала чинності 24.01.2014 року.
Згідно п.п.12, 13 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Отже, розпорядник бюджетних коштів, тобто відповідач, мав прийняти одне з двох рішень - про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Суд враховує той факт, що грошову допомогу по ІІ групі інвалідності позивач не отримував.
Пунктом 8 статті 16-3 Закону № 2011-XII встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Водночас ст.16-4 Закону встановлений вичерпний перелік підстав коли призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
З наданих до справи доказів вбачається, що поранення і захворювання позивач отримав не внаслідок протиправних дій, а внаслідок виконання обов`язків військової служби під час участі в бойових діях.
Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що поданих позивачем документів достатньо для підтвердження його права на отримання одноразової грошової допомоги по ІІ групі інвалідності, яке виникло з моменту встановлення інвалідності, тому позовні вимоги позивача щодо визнання рішення відповідача протиправним, скасування його та зобов`язати розглянути питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги є обґрунтованими.
Відповідно до вимог статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Зазначене свідчить, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.
Оскільки в позові не наведено жодних обґрунтувань щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням даного судового рішення, суд прийшов до висновку про відсутність підстави для витребування звіту про виконання даного судового рішення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 17-19, 69-72, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням мені інвалідності 2 групи, з 26 грудня 2013 року, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08.07.2016 року №54.
Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи, з 26. грудня 2013 року, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби одноразової грошової допомоги, у розмірі 30-місячного грошового забезпечення, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 зі змінами в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 815 від 25 липня 2011 року.
У решті позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя: І.В.Зубчук