Справа № 800/220/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

29 травня 2017 року м. Київ справа № 800/220/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Шипуліна Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Верховної Ради України, Президента України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04.05.2017 звернулися до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до Верховної Ради України, Президента України в якому просять:

1) «визнати протиправними дії відповідача Верховної Ради України геноцидні закони і зміни до них, Пенсійну реформу уряду Азарова-Януковича на вимогу МВФ про збільшення пенсійного віку для жінок з 55 років до 60 років і позбавлення права жінок 55 років права на працю»;

2) «визнати протиправними дії відповідача Президента України геноцидні закони і зміни до них, Пенсійну реформу уряду Азарова-Януковича на вимогу МВФ про збільшення пенсійного віку для жінок з 55 років до 60 років і позбавлення права жінок 55 років права на працю - не наклав ВЕТО і протиправно узаконив неконституційну, дискримінаційну Пенсійну реформу на вимогу МВФ»;

3) «зобов'язати відповідачів прийняти законне рішення в порядку ст.19 Конституції України, провести перерахунок і виплатити невиплачену пенсію жінкам 55 років за віком 55 років та перерахунок пенсії позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_6.»;

4) «зобов'язати відповідачів прийняти законне рішення в порядку ст.19 Конституції України, провести перерахунок і виплатити пенсію позивачам учасникам війни інвалідам 1, 2 групи і відновити пільги виконати закони і міждержавну угоду 09.09.1944 р. та 1951 р. та збільшити компенсацію ОСОБА_7 (та всім іншим) по догляду за ОСОБА_2 до 3200грн»;

5) «стягнути з відповідачів солідарно судові витрати, матеріальну і моральну шкоду понесені позивачами учасниками війни інвалідами1, 2 групи та жінками 55 років завдані неконституційними змінами до законів України, які порушили права і законні інтереси громадян України, проведений перерахунок недоплачених пенсій, та компенсацій»;

6) «встановити хто з посадових осіб і якими рішеннями та нормативними документами зробили дефіцит Пенсійного фонду України».

Перевіривши матеріали заяви на предмет її відповідності вимогам статей 105, 106, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вказану позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, оскільки вона не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів визначені у статті 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини п'ятої якої Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може: 1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів незаконним повністю або в окремій його частині; 2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів вчинити певні дії; 3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 162 цього Кодексу.

Визначений перелік повноважень Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції є вичерпним.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У контексті з положеннями частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах при здійсненні суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Проте позивачі не зазначили, які саме дії відповідачів при здійсненні владно-управлінських функцій, враховуючи повноваження цих органів, якими вони наділені, спричинили порушення прав позивачів у публічно-правових відносинах, а також не конкретизували позовні вимоги до кожного з них.

Таким чином, зміст позовних вимог не відповідає вимогам статей 105 та 1711 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 4 частини першої та частиною другою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

У позовній заяві позивачі просять вжити заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі щодо Пенсійної реформи та витребувати необхідні, належні докази, при цьому не зазначають які саме докази свідчать про обґрунтованість їх доводів та не наводять причин з яких такі докази не можуть бути ними надані.

Крім того, позовна заява містить вимогу про зобов'язання відповідачів вчинити дії щодо ОСОБА_6, яка не є позивачем. Доказів, що ОСОБА_6 уповноважувала позивачів звертатись до суду з таким позовом від свого імені також не надано.

Згідно з частиною третьою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Осіб, які звільняються від сплати судового збору, визначено статтею 5 Закону України «Про судовий збір», зокрема, це інваліди I та II груп.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру (абзац 2 частини шостої статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Частина третя статті 6 цього Закону визначає, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачами не сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви.

Викладене в позовній заяві клопотання про звільнення від сплати судового збору обґрунтовується, зокрема, пунктом 13 частини другої статті 3, пунктами 1, 6, 6-1, 9, 17 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Однак до позовної заяви додано докази звільнення від сплати судового збору лише щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Доказів наявності у ОСОБА_1 передбачених статтею 5 Закону України «Про судовий збір» пільг не надано.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Подана позивачами позовна, заява крім вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, містить ряд інших позовних вимог.

ОСОБА_1 не надала документу про сплату судового збору щодо інших позовних вимог ніж вимога про відшкодування шкоди.

Враховуючи наведене, позовну заяву, подану без додержання вимог, встановлених пунктом 4 частини першої, частин другої і третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, необхідно залишити без руху, встановивши достатній строк, протягом якого зазначені недоліки мають бути усунуті шляхом подання/надіслання до Вищого адміністративного суду України:

позовної заяви, в якій зазначити зміст позовних вимог згідно з частиною четвертою і п'ятою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень статті 1711 цього Кодексу, конкретизувавши їх окремо щодо кожного відповідача, викласти обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги;

визначити спосіб захисту порушеного права;

на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, надати докази, а в разі неможливості - зазначити докази, які позивачі не можуть самостійно надати, із визначенням причин неможливості подання таких доказів;

ОСОБА_1 надати документ про сплату судового збору у розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір», за кожну вимогу немайнового характеру відповідно до абзацу 2 частини шостої статті 6 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 105, 106, 108, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИЛА:

1. Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Верховної Ради України, Президента України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди - залишити без руху.

2. Надати позивачам строк для усунення недоліків до 20.06.2017.

3. Направити позивачам копію ухвали для виконання.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Вищого адміністративного суду України Т.М.Шипуліна