Справа № 159/5033/16-а,2-а/159/89/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 р. Справа № 876/1628/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити дій,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 30.12.2016року звернулася до суду з адміністративним позовом до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 9 вересня 1985 року вона перебувала на посаді судді Ковельського міськрайонного (міського) суду Волинської області. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року була звільнена з посади судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області в зв'язку в виходом у відставку. Відповідно до правил ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, що був чинний на час виходу її у відставку з 04 жовтня 2016 року рішенням Ковельського об'єднаного управління пенсійного фонду їй призначено грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди. 09 грудня 2016 року вона звернулася до відповідача з заявою про перерахунок та виплату грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА України у Волинській області у зв'язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Рішенням відповідача їй відмовлено з проведенні відповідного перерахунку. Листом від 23 грудня 2016 року відповідач повідомив, що з 01 січня 2017 року набуває чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України « №5130-Х11 від 06 грудня 2016 року, яким передбачається, що по 31.12.2017 року максимальний розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці не може перевищувати 10740 грн., а розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зменшується до 10740 грн., а тому проведення перерахунку вважає недоцільним.

Оскаржуваною постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2017 року позовну заяву - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. Частиною 4 статті 126 Конституції України передбачено, що суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив на посаду, в тому числі у разі подання суддею заяви про відставку.

Враховуючи вищевикладене, позивач з 04.10.2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-УШ від 02.06.2016). Щомісячне довічне грошове утримання призначено у розмірі 90 відсотків її суддівської винагороди і становить 22185 грн. Таким чином є безпідставними посилання позивачки на нормативні акти, які при призначенні їй довічного грошового утримання не застосовувалися та не можуть бути прийняті до уваги судом при вирішенні справи по суті.

Позивач 09.12.2016 року звернулась в управління із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-УШ від 02.06.2016).

До заяви було додано довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 501 від 06.12.2016 року видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Волинській області. В довідці вказана суддівська винагорода судді Ковельського міськрайонного суду станом на 01.12.2016 року.

З 01.01.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (№1774-УШ від 06.12.2016 р.), яким передбачено, що по 31.12.2017 року максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може перевищувати 10740 грн."

При проведенні перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який підлягає виплаті, зменшується з 22185 грн. до 10740 грн. Отже, проведення перерахунку позивачу є недоцільним..

Відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року, Судді, який вийшов у відставку, після досягнення жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове ' утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених ЗУ 'Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2006 N 21-3 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 січня 2007 р. за N 47/13314 затверджено Порядок призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України відповідно до якого визначався механізм проведення перерахунків суддям у відставці. Проте рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 36, пунктів 20, 33, 49, 50 статті 71, статей 97, 98, 104, 105 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про гарантії незалежності суддів) від 18.06.2007 N 4-рп/2007 вищевказаний порядок втратив чинність.

Конституційним Судом України встановлено, що положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-УІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-УПІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911 -VIII та положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-УІН, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, положення пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не відповідають частині першій, пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України.

Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом.

На підставі встановлених обставин справи та наведених норм законів, якими регулюються спірні відносини, на час відмови управління в перерахунку позивачеві довічного грошового утримання судді на підставі поданої заяви, дії управління відповідали вимогам чинного законодавства станом на момент звернення позивача з відповідною заявою, а отже Ковельським об'єднаним управлінням не допущено звуження змісту та обсягу існуючих, на момент виникнення спірних відносин, прав та свобод позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також зазначає, що з 1 січня 2017 року набрали чинності закони України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774, з 05.01.2017 - Закон України «Про Вищу раду правосуддя», якими врегульовано питання пенсійного забезпечення у 2017 році.

З 30.09.2016 набрав чинності Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402, який не передбачав обмеження щомісячного довічного грошового утримання максимальним розміром та не встановлював особливий порядок виплати працюючим пенсіонерам. У зв'язку з вищевикладеним щомісячне довічне грошове утримання призначалося/перераховувалося, в тому числі з 01.12.2016 у зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму, без обмеження максимальним розміром.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774 з 01.01.2017 р. встановлено обмеження щомісячного довічного грошового утримання максимальним розміром 10740 грн. та особливий порядок виплати в період роботи. Щомісячне довічне грошове утримання, яке призначене/перераховане з 01.01.2017, обмежується максимальним розміром 10740 грн. та застосовується особливий порядок виплати щомісячного довічного грошового утримання, що визначено пунктом 25 розділу XII Закону 1402 в редакції Закону 1774.

З 05.01.2017 р. відповідно до Закону України «Про Вищу раду правосуддя» щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачується без обмеження максимальним розміром та без урахування особливого порядку виплати в період роботи.

Позивачем, 11 січня 2017 року подано заяву про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправною та зобов'язати зробити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА України у Волинській області № 501 від 06.12.2016 року про заробітну плату працюючого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області у

розмірі 90 відсотків посадового окладу та 70 відсотків надбавки за вислугу років. Розпорядженням по управлінню № 170860 від 13.01.2017 року пенсійні виплати Позивача приведено у відповідність до вимог Закону України «Про Вищу раду правосуддя» починаючи з 05.01.2017 р. На підставі встановлених обставин справи та наведених норм законів, якими регулюються спірні відносини, відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача в задоволенні вищевказаної заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016 року є протиправною, прийнятою без врахування норм Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192- VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», якими визначені гарантії незалежності суддів, що мають суттєве значення при вирішенні цього питання.

Крім цього, вказаними доказами встановлений рівень досягнутого позивачкою матеріального забезпечення судді у відставці, а саме - отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та 70 відсотків надбавки за вислугу років, що не може бути знижене відповідно до конституційних гарантій незалежності суддів.

Додаткові до конституційних гарантій незалежності суддів визначені також у п.8 ч.4 ст.. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.) у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192- VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно якої незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6). Таким чином у відповідача є всі законні підстави для перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Конституції та Закону та 70 відсотків надбавки за вислугу років.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року ОСОБА_1 була звільнена з посади судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до вимог п.25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII в інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно розпорядження № 170861 від 13.01.2017 року зарахований стаж судді Агеєвій Є.О., який надає право на отримання довічного грошового утримання становить 31 рік 3 місяці 13 днів (загальний стаж 39 років 5 місяців). Таким чином щомісячний розмір довічного грошового утримання повинен складати 90 % суддівської винагороди діючого судді. 09 грудня 2016 року позивачка звернулася до відповідача про перерахування грошового утримання відповідно до наданої довідки Територіального управління ДСА України у Волинській області в розмірі 90 %.

Рішенням відповідача від 23 грудня 2016 року № 10624/02-21-21 позивачці відмовлено в проведенні відповідного перерахунку та повідомлено, що з 01 січня 2017 року набуває чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України « №5130-Х11 від 06 грудня 2016 року, яким передбачається, що по 31.12.2017 року максимальний розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці не може перевищувати 10740 грн., а розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зменшується до 10740 грн., а тому проведення перерахунку вважає недоцільним.

Відмова відповідача в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправною, прийнятою без врахування норм Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192- VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», якими визначені гарантії незалежності суддів, що мають суттєве значення при вирішенні цього питання.

Згідно ч. 1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і Законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № З-рп/201, встановлено, що: «В Основному Законі України незалежність як складова частина конституційного статусу особи та її професійної діяльності визначена лише стосовно суддів і забезпечується, насамперед, особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади (пункт 27 частини першої статті 85,частина четверта, п'ята статті 126, частини третя, четверта статті 127, стаття 128, пункт 1 частини першої статті 131); забороною впливу на них у будь-який спосіб (частина друга статті 126); захистом професійних інтересів суддів (частина шоста статті 127); підкорення суддів при здійсненні правосуддя лише закону (частина перша статті 129); особливим порядком притягнення їх до дисциплінарної відповідальності (пункт 3 частини першої статті 131); державним фінансуванням та належними умовами для фінансування судів і діяльності суддів шляхом визначення у Державному бюджеті України окремо видатків на утримання судів (частина перша статті 130)...» ( абз. 3 п.2.2.).

«Конституційний Суд України враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ними у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8- рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008. Визначені Конституцією України та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюється на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім та справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь - які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя» (абз 5 п.2.2).

Крім того, з 01 грудня 2016 року змінився розмір мінімальної заробітної плати в України, розмір прожиткового мінімуму та розмір грошового утримання працюючого судді, що є підставою для перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання відповідно до закону, у зв'язку з чим позивачка звернулася до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 грудня 2016 року відповідно до довідки ТУ ДСА у Волинській області, в розмірі суддівської винагороди.

Однак, в задоволенні заяви ОСОБА_1 відповідачем відмовлено.

Відмова відповідача в задоволенні вищевказаної заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016 року є протиправною, прийнятою без врахування норм Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192- VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», якими визначені гарантії незалежності суддів, що мають суттєве значення при вирішенні цього питання.

Крім цього, вказаними доказами встановлений рівень досягнутого позивачкою матеріального забезпечення судді у відставці, а саме - отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та 70 відсотків надбавки за вислугу років, що не може бути знижене відповідно до конституційних гарантій незалежності суддів.

Додаткові до конституційних гарантій незалежності суддів визначені також у п.8 ч.4 ст.. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.) у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192- VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно якої незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6). Таким чином у відповідача є всі законні підстави для перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Конституції та Закону та 70 відсотків надбавки за вислугу років.

В а. 2 п. 7 Рішення від 03.06.2013 року № 3 - рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на щомісячне довічне грошове утримання не може бути звужене встановленням обмеження в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що знижує досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, суперечить вимогам ч.1 ст. 126 Конституції України.

Таким чином, вказані положення Конституції України та Закону України проігноровані Ковельським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області при розгляді заяви і вирішенні питання про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 грудня 2016 року по 01 січня 2017 року, що порушує законні права позивачки на належне матеріальне забезпечення судді у відставці та посягає на конституційні гарантії незалежності судді, тобто дії відповідача щодо відмови у задоволенні вказаної частини заяви позивачки є протиправними.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області - залишити без задоволення.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2017 року у справі № 159/5033/16-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар