Справа № 309/322/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5473/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,
суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,
за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2017 року у справі № 309/322/17 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області про визнання рішення незаконним та зобов`язання нарахувати і виплатити разову грошову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області (далі управління), в якому просив визнати незаконним рішення відповідача щодо відмови здійснити йому нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити йому таку допомогу в розмірі 5650 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII), однак відповідач протиправно не здійснив йому виплату такої допомоги.
Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2017 року вказаний позов задоволено.
Не погодившись із зазначеною постановою суду, управління подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що позивач не скористався своїм правом на отримання разової грошової допомоги до 05 травня за місцем проживання, шляхом звернення за нею до 30 вересня 2016 року, а відповідно у нього немає законних підстав для виплати йому такої допомоги.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 02 липня 2015 року серія НОМЕР_1 .
На звернення ОСОБА_1 від 27 грудня 2016 року щодо виплати разової грошової допомоги як учаснику бойових дій у 2016 році, листом відповідача від 28 грудня 2016 року № 1812 йому повідомлено, що виплата такої допомоги у 2016 році завершена.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача є протиправними, оскільки позивач є учасником бойових дій та має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року у розмірі визначеному частиною п`ятою статті 12 Закону № 3551-XII.
Суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим, з огляду на наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину п`яту статті 12 Закону № 3551-XII було викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 наведені норми визнані неконституційними.
Отже, починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено дію частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII, відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій мав становити п`ять мінімальних пенсій за віком.
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Постановою № 141 встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), зокрема, у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень.
Також необхідно зазначити, що у Рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, (у справі за конституційним поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік») вказано, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.
У рішенні Конституційного суду України від 25 січня 2012 року №3-рп (у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з окремими положеннями Конституції України) вказано, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.
Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що позивач мав право на виплату йому разової грошової допомоги до 5 травня як учасник бойових дій в розмірі, визначеному Постановою № 141.
Разом з цим необхідно зазначити, що законом визначено різні способи виплати разової грошової допомоги до 5 травня (за місцем служби, за місцем отримання пенсії, за мімцем проживання чи одержання грошового утримання) та встановлено певні часові межі для її виплати.
Так відповідно до частин першої та другої статті 17-1 Закону № 3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.
Пунктом 2 Постанови № 141 постановлено Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Національній гвардії, Національній поліції, Державній фіскальній службі, Державній службі з надзвичайних ситуацій, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Державній пенітенціарній службі, Управлінню державної охорони, Адміністрації Державної прикордонної служби, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту, Генеральній прокуратурі України, іншим утвореним відповідно до законів військовим формуванням, підприємствам, установам, організаціям забезпечити подання до 1 квітня 2016 року органам соціального захисту населення - переліку осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України; Пенсійному фонду України - переліку осіб, які перебувають на обліку в його органах.
Відповідно до частини четвертої статті 17-1 Закону № 3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Відповідно до довідки Хустського об`єднаного міського військового комісаріату від 30 січня 2017 року № 226 з 04 березня 2016 року позивач був звільнений зі служби в запас Збройних Сил України та з 23 березня 2016 року перебуває на обліку офіцерів запасу у вказаному військовому комісаріаті, а відтак виплату йому разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік повинно було здійснити управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області.
Оскільки позивач не скористався передбаченим Законом № 3551-XII правом на отримання разової грошової допомоги до 5 травня та не звернувся до 30 вересня 2016 року до відповідача за виплатою йому такої допомоги, то відповідно з вказаної дати втратив право на її отримання, а відтак висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є протиправним.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області задовольнити.
Постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2017 року у справі № 309/322/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області про визнання рішення незаконним та зобов`язання нарахувати і виплатити разову грошову допомогу.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський