Справа № 825/193/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/193/17 Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Бєлової Л.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Атестаційної комісії №15 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення (висновку) і наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, атестаційної комісії №15 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії №15 ГУНП в Чернігівській області, оформлене протоколом №33 від 15.12.2016;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Чернігівській області №259 о/с від 23.12.2016 «По особовому складу» в частині звільнення його зі служби в поліції на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність);

- поновити його на службі на посаді начальника сектору Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з 30.12.2016;

- стягнути з ГУНП в Чернігівській області на його користь середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 30.12.2016 по 09.03.2017 в сумі 29 232,70 грн.;

- допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення з ГУНП в Чернігівській області на його користь середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, що дорівнює 12 737,00 грн. та в частині поновлення його на вказаній посаді з 30.12.2016.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) атестаційної комісії № 15 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області оформлене протоколом від 15.12.2016 № 33; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 23.12.2016 № 259 о/с «По особовому складу» в частині звільнення позивача зі служби в поліції з посади начальника сектору Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність); поновлено позивача на посаді начальника сектору Менського відділу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з 30.12.2016. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач та відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернігівській області подали апеляційні скарги.

Позивач просить змінити постанову суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу та прийняти нову постанову про задоволення позову у цій частині.

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що постанова суду підлягає частковому скасуванню, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що такої підстави як проведення атестування у зв'язку із організаційно - штатними змінами Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено, а невиконання вимог ст. 57 цього Закону призводить до визнання дій відповідачів щодо проведення атестування протиправними.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що 07.11.2015 наказом ГУНП у Чернігівській області № 3 о/с «По особовому складу» відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» позивач призначений на посаду начальника сектору Менського відділу поліції ГУНП, з присвоєнням звання майор поліції.

21.07.2016 наказом ГУНП в Чернігівській області № 128 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2016 у справі № 825/1446/16 позивача поновлено на службі на посаді начальника сектору Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області. На виконання вказаної постанови суду ГУНП в Чернігівській області видано наказ № 224 о/с від 18.11.2016 року, яким позивача поновлено на службі в поліції на посаді начальника сектору Менського відділу поліції ГУНП.

У зв'язку з організаційно-штатними змінами в ГУНП в Чернігівській області, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки поліцейських, з метою прийняття рішення щодо перспектив їхнього подальшого проходження служби в підпорядкованих підрозділах, відділах та відділеннях ГУНП області, для вирішення питання призначення на посади, заміщення яких здійснюється без проведення конкурсу, а також для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність на підставі частини першої та другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», 14.12.2016 ГУНП в Чернігівській області видано наказ № 1464 «Про призначення атестування поліцейських ГУНП в Чернігівській області».

Наказом ГУНП в Чернігівській області від 14.12.2016 № 1466 затверджено списки поліцейських, які підлягають атестуванню.

14.12.2016 позивача внесено до додатку наказу ГУНП в Чернігівській області від 14.12.2016 № 1466 під номером 33, що підтверджується довідкою ГУНП в Чернігівській області від 09.02.2017 № 460/124/20/01-2017.

12.12.2016 начальником Менського ВП ГУНП в Чернігівській області складено атестаційний лист щодо позивача.

15.12.2016 за результатами проведеного атестування складено висновок атестаційної комісії, «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність».

23.12.2016 ГУНП в Чернігівській області видано наказ № 259 о/с про звільнення позивача з посади начальника сектору Менського відділу поліції ГУНП на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) з 29 грудня 2016 року.

Не погоджуючись із діями відповідачів щодо проведення атестування та з правомірністю наказу про його звільнення, позивач звернувся у суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянтів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 3 цього Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 9, 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, Законом України «Про Національну поліцію» передбачена альтернатива вибору шляху прийняття на службу в поліції працівника міліції, а саме: шляхом видання наказу про призначення чи наказу про проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

При цьому, вказаним Законом визначені умови прийняття працівників міліції на службу до поліції: 1) бажання проходити службу в поліції; 2) відповідність вимогам до поліцейських, визначених цим Законом.

Реалізація цих умов відбувається у визначений строк - упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону (тобто з 08 липня до 07 листопада 2015 року) і шляхом видання наказу про призначення або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

Із матеріалів справи вбачається і судом установлено, що 07 листопада 2015 року позивача було прийнято на службу в поліцію у відповідності до приписів пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» вищевказаного Закону шляхом видання наказу про призначення його на посаду начальника сектору Менського відділу поліції ГУНП, з присвоєнням звання майор поліції.

Таким чином, прийнявши позивача на службу в установленому порядку, відповідач визнав його відповідність вимогам, передбаченим Законом до поліцейських.

Колегія суддів зауважує, що Закон України «Про Національну поліцію» не передбачає обов'язкового проведення процедури атестації колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді після їх прийняття на службу до поліції, не встановлює строків її проведення та умов, окрім передбачених статтею 57 цього Закону.

Так, згідно статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до приписів частини другої приведеної норми атестація проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналіз приведених норм свідчить на користь висновку, що прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського та її проведення може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Під час розгляду даної справи відповідачем не доведено існування обставин, які, відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», можуть бути підставою для призначення та проведення атестації позивача, у тому числі будь-яких фактів службової невідповідності, з огляду на які могло постати питання про звільнення його зі служби в поліції.

При цьому, не заслуговують на увагу посилання Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на те, що атестування позивача проведено у зв'язку із організаційно - штатними змінами в поліції та необхідністю у зв'язку із цим вирішення питання про переведення позивача на нижчу посаду, позаяк такої підстави як проведення атестування у зв'язку із організаційно - штатними змінами статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено, а мета атестування, закріплена у частині першій вищезазначеної статті, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

До того ж, пункт 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначає окрему підставу для звільнення у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів з відповідною процедурою. Також, ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачає обов'язкового проведення атестування поліцейських у разі їх переміщення на нижчі посади у зв'язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначні посади.

Отже, оскільки в даному випадку були відсутні правові підстави для проведення атестації працівника, її проведення, а також будь-які її результати не можуть визнаватись законними.

Відтак, рішення (висновок) атестаційної комісії №15 ГУНП в Чернігівській області, оформлене протоколом №33 від 15.12.2016 та наказ ГУНП в Чернігівській області №259 о/с від 23.12.2016 «По особовому складу» в частині звільнення позивача зі служби в поліції на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, доводи відповідача в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права при задоволенні позову. Отже, рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права та підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, висновок місцевого суду щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу є помилковим, а рішення суду першої інстанції в цій частині таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, позивач підлягає поновленню на посаді, з якої його було звільнено, з присудженням середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період із дня, наступного за днем звільнення до дня постановлення рішення судом (13 березня 2017 року).

При цьому, посилання суду першої інстанції на Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання № 260, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988, як на такий, що свідчить про відсутність підстав для застосування загальних положень трудового законодавства, є необгрунтованими, позаяк згідно із п. 6 Розділу 1 вказаного Порядку передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Таким чином, наявні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розмір середнього заробітку залежить від середньоденного заробітку працівника і розраховується відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до інформації про складові грошового забезпечення ОСОБА_2, наданої Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області від 22.05.2017 року за №367/124/21/01-2017, зважаючи на приписи вказаного Порядку, судом апеляційної інстанції здійснено розрахунок середнього заробітку позивача за період з 30 грудня 2016 року по 13 березня 2017 року.

Згідно розрахунку судової колегії, сума середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу складає 20 438 грн. 39 коп. (417,11 грн. (середньоденна з/п) *49 (кількість робочих днів за час вимушеного прогулу, без вихідних та святкових днів) (без урахування обов'язкових податків та зборів, які повинні з неї утримуватись).

Таким чином, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а оскаржене рішення - скасуванню в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати. Позов у цій частині задовольнити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 грудня 2016 року по 13 березня 2017 року в сумі 20 438 грн. 39 коп. (двадцять тисяч чотириста тридцять вісім грн. тридцять дев'ять коп.) (без урахування обов'язкових податків та зборів, які повинні з неї утримуватись).

У решті постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова підлягає негайному виконанню в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя Л.В. Бєлова
суддяО.М. Кузьмишина

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Кузьмишина О.М.