Справа № 174/272/17
Суддя: Борцова А. А.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН 174/272/17
н/п 2-а/174/37/2017
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2017 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши в порядку скороченого провадження у м.Вільногірську Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання бездіяльності та відмови у вчиненні дії протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання бездіяльності та відмови у вчиненні дії протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, вказуючи, що він перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, з 01 грудня 2004 року по 01 вересня 2014 року як учасник бойових дій, а з 02 вересня 2014 року і по теперішній час як інвалід війни ІІІ групи, що підтверджено посвідченням серії № НОМЕР_1 від 19 жовтня 2016 року, яке видане Управлінням соціального захисту населення Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Тобто має право щорічно, до 05 травня поточного року, отримувати разову грошову допомогу у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до положень ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Однак, відповідачем - Дніпропетровським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у 2016 році йому була нараховано, а Департаментом соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області було виплачено щорічну разову грошову допомогу як інваліду війни ІІІ групи у розмірі 2310 грн., при цьому Департаментом соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області відмовлено щодо перерахунку, нарахування і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни ІІІ групи у розмірі, передбаченому ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік, сума недоплати становить 5600 грн.

Просить суд визнати бездіяльність Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування йому щорічної разової грошової допомоги, як учаснику війни - інваліду війни ІІІ групи у розмірі, передбаченому спеціальним Законом - статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - протиправною; визнати відмову Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області щодо перерахунку, нарахування і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни ІІІ групи у розмірі, передбаченому ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік - протиправною; зобов`язати Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, кожного, в межах їх компетенції, здійснити дії щодо перерахунку, нарахуванню та виплати щорічну разову грошову допомогу за 2016 рік як інваліду війни ІІІ групи, яка виплачується щорічно до 5 травня відповідно до ст.3 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною першою ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме в розмірі 5600 грн. 00 коп.

Справу розглянуто в порядку ст.83-2 КАС України та за місцем проживання позивача, оскільки спірне питання стосується соціальних виплат.

Вивчивши матеріали справи та письмові заперечення відповідачів, суд пришов до висновку, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 19 жовтня 2016 року, яке видане Управлінням соціального захисту населення Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.16).

Відповідно до листа Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (далі-ДСГП) від 13.03.2017 року за вих. № 1412/01-95/17-04.4/2 на адресу ОСОБА_1 , повідомлено позивачу, що з питання нарахування та виплати одноразової матеріальної допомоги до 05 травня у 2016 році йому потрібно звернутися до Верхньодніпровського об`єднаного районного військового комісаріату Дніпропетровської області, питання нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня не відносяться до повноважень ДСГП (а.с.18).

Згідно письмових заперечень відповідача - ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 23.05.2017 року, виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік позивачу здійснено відповідно до чинного законодавства, ДСГП не є розпорядником коштів з виплати допомоги, на яку має право позивач, тому у задоволенні позову просять відмовити (а.с.33-34).

Згідно письмових заперечень відповідача - Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 23.05.2017 року, центр не є суб`єктом владних повноважень, тому не може бути відповідачем по справі, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Розмір допомоги, отриманої позивачем, відповідає чинному законодавству, провадження по справі щодо Центра просять закрити. (а.с.46-48).

Судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки є інвалідом війни ІІІ групи.

06 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ДГСП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з заявою № П-0610/01-40К, щодо виплати йому невиплаченої щорічної разової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі 5600 грн. (а.с.17).

Листом від 13.03.2017 року за вих. № 1412/01-95/17-04.4/2 відповідач - ДГСП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області повідомив позивача про те, що з питання нарахування та виплати одноразової матеріальної допомоги до 05 травня у 2016 році йому потрібно звернутися до Верхньодніпровського об`єднаного районного військового комісаріату Дніпропетровської області (а.с.18).

Спірні відносини, що склались між сторонами, врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Так, відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008, щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виплата разової грошової допомоги здійснюється органами праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.
Згідно з п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2015 року) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.1 ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), зокрема, інвалідам війни ІІІ групи- у розмірі 2310 гривень.

Вказані положення Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 також є чинними.
Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, інвалідам війни ІІІ групи визначено Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 р. зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України, є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави, є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону, пов`язані з його функціями, в тому числі, щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у Рішенні від 03 червня 2014 року (Заява № 43331/12, справа «Валентина Ніканорівна Велікода проти України»), яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держав.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав щорічну одноразову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 2310 грн., яка була йому нарахована та виплачена відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», при цьому відповідачі діяли кожен в межах своїх повноважень, передбачених законодавством, тому підстави для нарахування та виплати позивачу вказаної допомоги у зазначеному ним розмірі відсутні, а у задоволенні позову слід відмовити.
Підстав для закриття провадження по справі, про що просить відповідач - Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, суд не вбачає.
Також, позивачем не було пропущено строк звернення до адміністративного суду, про що зазначає відповідач - Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, оскільки обчислення вказаного строку слід проводити з часу отримання позивачем листа ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 13.03.2017 року. Позивач звернувся до суду з позовом 03.05.2017 року, тобто в межах 6-місячного строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.
Відповідно до ч.5 ст.94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі ст.ст.19, 46, 95 Конституції України, ст.ст. 13, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.4, п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ), Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141, рішень Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, рішення ЄСПЛ від 03 червня 2014 року (справа «Валентина Ніканорівна Велікода проти України») та керуючись ст.ст. 94, 99, 159, 160, 161, 163, 167, 183-2 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання бездіяльності та відмови у вчиненні дії протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови суду, апеляційної скарги через Вільногірській міський суд Дніпропетровської області, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова, прийнята у скороченому провадження, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Головуючий - суддя : А.А.Борцова