Справа № 10/604
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Київ К/9991/21396/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Шевчук П.О.,

представників позивача Коряк О.Г., Прудник С.І., відповідача Галицької Д.І., Шмігеля Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Києві Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року

у справі № 10/604

за позовом Закритого акціонерного товариства "Оболонь"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції в місті Києві по роботі з великими платниками податків

про скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2008 року Закрите акціонерного товариства "Оболонь" (далі - позивач, ЗАТ "Оболонь") звернулося до суду з позовом, з урахуванням збільшення позовних вимог, до Спеціалізованої державної податкової інспекції в місті Києві по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач, СДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень від 18 квітня 2008 року № /0, від 13 червня 2008 року № /1, від 01 серпня 2008 року № /2, якими товариству визначено податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток у сумі 5917148,00 грн., та першої податкової вимоги від 25 листопада 2008 року № 1/37 про сплату податкового боргу з податку на прибуток у сумі 235399,22 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року, позов задоволено повністю: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення СДПІ від 18 квітня 2008 року № /0, від 13 червня 2008 року № /1, від 01 серпня 2008 року № /2 та перша податкова вимога від 25 листопада 2008 року № 1/37.

В касаційній скарзі СДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для прийняття податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги, з приводу правомірності яких виник спір, слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті від 10 квітня 2008 року № 233/40-20/05391057 про результати невиїзної документальної (камеральної) перевірки податкової звітності з податку на прибуток ЗАТ "Оболонь". Згідно з висновками цього акту позивачем порушено вимоги п. 16.4 ст. 16 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємства" від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР та наказу ДПА України від 29 березня 2003 року № 143 "Про затвердження форми декларації з податку на прибуток та Порядок її складання", що призвело до заниження податку на прибуток на суму 5635379,00 грн.

Такі висновки податкового органу вмотивовані тим, що позивачем допущено методологічну помилку при заповненні рядка 15 (сума нарахованого податку за попередній податковий період поточного року) декларації з податку на прибуток підприємства за 2007 рік.

Задовольняючи позов про скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у судовому процесі не підтвердилися обставини щодо допущення позивачем арифметичних або методологічних помилок при складенні податкових декларацій, які призвели до заниження суми податкових зобов'язань, а відтак у контролюючого органу не було правових підстав для донарахування суми податкового зобов'язання та відповідно прийняття податкової вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. "в" пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (втратив чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 2181-III) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання. При цьому, камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків.

У випадку, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків (підпункт "б" пп. 4.2.2 цього ж пункту).

Таким чином, Законом № 2181-ІІІ відокремлено підстави для визначення податкових зобов'язань за наслідками камеральних перевірок, що проводяться виключно із застосуванням даних податкових декларацій та пов'язані лише з арифметичними або методологічними помилками у них; документальних перевірок, під час яких можуть застосовуватися інші документи, пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та з зборів, незалежно від способу їх подачі.

Відповідно до роз'яснення Комітету Верховної Ради України з питань фінансів і банківської діяльності від 20.03.2001 № 06-10/167 щодо визначення терміна "арифметична помилка або описка" під терміном "арифметична помилка" слід розуміти помилки або описки, яких припустився платник податку при заповненні декларацій (розрахунків) або додатків до них, зокрема при виконанні арифметичних дій, передбачених при обчисленні об'єкта оподаткування з метою визначення податкових зобов'язань з податку, збору, обов'язкового платежу (додавання або вирахування відповідних рядків), а також описки, яких припущено при перенесенні даних із додатків, на підставі яких заповнюються відповідні рядки декларації (неправильно поставлено кому при застосуванні одиниці виміру або перенесено підсумок з додатка тощо).

Під терміном "методологічна помилка" слід розуміти помилку, якої припустився платник податків при складанні декларації, що полягає у неправильному застосуванні або незастосуванні ставок оподаткування чи коефіцієнтів при визначенні податкового зобов'язання з того чи іншого податку, збору (обов'язкового платежу).

Як встановлено судами, податкові декларації за І - ІІІ квартали 2007 року, 11 місяців 2007 року та за 2007 рік заповнені товариством методологічно вірно з наростаючим підсумком із дотриманням Порядку № 143. Згідно з висновком судово-економічної експертизи від 30 листопада 2009 року № 1536/11228, яка проведена з дослідженням первинних документів, даних фінансової звітності, податкових декларацій з податку на прибуток за 2007 рік, картки особового рахунку позивача з податку на прибуток, висновок СДПІ, викладений в акті перевірки від 10 квітня 2008 року № 233/40-20/05391057, щодо заниження позивачем податку на прибуток на суму 5635379,00 грн. не підтверджено, при заповненні декларації з податку на прибуток підприємства за 2007 рік, зокрема рядка 15 декларації, методологічна помилка не допущена. Крім того, за наслідками виїзної планової документальної перевірки ЗАТ "Оболонь" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року, оформленої актом від 06 червня 2008 року № 336/40-20/05391057, встановлено заниження товариством податку на прибуток за 2007 рік на суму 45946,24 грн. При цьому судами встановлено, що згідно із задекларованими позивачем даними у рядку 18 декларації з податку на прибуток за 2007 рік товариство має надміру сплачений податок минулих податкових періодів (переплата), яка підлягає поверненню на поточний рахунок платника податку у банку у сумі 8117571,00 грн.

Суди з дотриманням вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України зробили правильну оцінку вище перерахованих доказів та зробили обґрунтований висновок, що висновок контролюючого органу про заниження позивачем податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету за 2007 рік у сумі 5635379,00 грн., не підтверджено.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Києві Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року у справі № 10/604 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.І. Бившева

Судді І.Я. Олендер

Т.М. Шипуліна