Справа № 343/117/17
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4617/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Долинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017р. по справі №343/117/17, 2-а/0343/55/17 за позовом ОСОБА_1 до Долинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

20.01.2017 року позивач звернувся в суду із позовом до відповідача в якому просив протиправними дії Долинського оУПФ України Івано-Франківської області у зв"язку з порушенням при нарахуванні йому пенсії ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов»язати Долинське оУПФ України Івано-Франківської області перерахувати йому пенсію із збільшенням її на один процент заробітку за кожний рік роботи понаднормованого стажу відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із 11 липня 2016 року та провести її виплату.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 15.03.2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача. Зобов'язано відповідача у відповідності до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», провести перерахунок та виплату пенсії на користь позивача із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 20 липня 2016 року. Позовні вимоги за період з 11.07.2016р. по 19.07.2016р. залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що позивач отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, 2-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

З 04.04.2013 року позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» із зменшенням пенсійного віку згідно з ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 8 років.

11.01.2017 року позивач звернувся до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ (а.с. 4-5).

Листом від 13.01.2017 року № 3/С-13 відповідач відмовив позивачу у такому перерахунку посилаючись на те, що у позивача відсутнє право на призначення державної пенсії згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому він не має права на перерахунок пенсії згідно з ч. 2 ст. 56 даного Закону (а.с. 6-7).

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що дії пенсійного органу щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії позивачу, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в межах строку звернення до суду, є протиправними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Як вбачається з розпорядження про призначення пенсії № 111102 від 30.12.2016 року, загальний (повний) стаж роботи позивача становить 38 років 8 місяців 22 дні ( 30.06.2015р.) (а.с. 8).

ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року або спеціальним Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-XII (далі- Закон № 796-ХІІ).

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-XII визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-XII передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Відповідно до ч. 2 ст.56 Закону № 796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку.

У зв'язку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 Закону № 1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону № 796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону № 796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, оскільки позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, на нього розповсюджуються пільги, передбачені для осіб віднесених до 2 категорії Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому позивач має право на збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ стаж.

Щодо позовних вимог за період з 11.07.2016 по 19.07.2016, то такі, з огляду на дату звернення позивача з позовом, правомірно залишені без розгляду, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову - ч.2 згаданої статті.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195 - 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Долинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області - залишити без задоволення, а постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017р. по справі №343/117/17, 2-а/0343/55/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець