Справа № 488/2098/16-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 488/2098/16-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Селіщева Л.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2017 року, що постановлена за наслідком розгляду заяви Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про заміну способу виконання рішення суду, у справі № 488/2098/16-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2016 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, визнано протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо нарахування та виплати у 2016 році разової грошової допомоги до 05 травня, відповідно до постанови КМУ від 02 березня 2016 року № 141, а також зобов'язано нарахувати та виплатити відповідну допомогу у розмірі 5 мінімальних пенсій, згідно ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При цьому, Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області подано до суду заяву про заміну способу виконання рішення суду

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про заміну способу виконання рішення суду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто вказане подання без участі позивача у судовому засіданні, а також з невірним застосуванням норм чинного законодавства, що призвело до прийняття протиправного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати раніше обраний спосіб захисту порушеного права, а як наслідок судом зроблено висновок щодо відмови у задоволенні заяви виконавця про заміну способу і порядку виконання судового рішення, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

За наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця, приватного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. У разі прийняття рішення про відстрочення чи розстрочення виконання постанови в адміністративній справі суд змінює строк подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання такої постанови.

Колегією суддів встановлено, що державним виконавцем подано заяву про заміну способу і поряду виконання постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2016 року, шляхом зміни зобов'язання Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити позивачу допомогу, у розмірі 5 мінімальних пенсій, згідно ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на стягнення з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради коштів, у сумі 4450,00 грн.

В даному випадку, підставою для зміни способу чи порядку виконання судового рішення може бути неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, вищевказаними нормами надано суду право змінити спосіб виконання вже прийнятого раніше судового рішення, не змінюючи його суті.

В свою чергу, посилання виконавця на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, є безпідставними, так як виконання судових рішень, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

При цьому, змінивши спосіб виконання судового рішення, в даному випадку із зобов'язання виплатити зазначені кошти на стягнення конкретної суми цього перерахунку, суд змінив би своє рішення по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не є предметом спору у справі.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року №№ 21-394а14, 21-475а14, 13 січня та 17 лютого 2015 року №№ 21-604а14, 21-622а14, від 14 квітня 2015 року № 21-78а15.

В свою чергу, позивачем подано до суду першої інстанції свої заперечення на вказану заяву державного виконавця про заміну порядку і способу виконання судового рішення, із проханням відмовити у її задоволенні.

При цьому, колегія суддів погоджується з посиланнями позивача на порушення судом першої інстанції його права знати про час і місце розгляду заяви про заміну порядку і способу виконання судового рішення, проте судом першої інстанції відмовлено у її задоволенні, відповідно до поданого позивачем заперечення, внаслідок чого таке порушення є формальним та не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Крім того, розгляд інших заявлених позивачем питань у вказаних запереченнях не може вирішуватися під час вирішення питання про заміну порядку і способу виконання судового рішення, та має розглядатися окремо на підставі поданих заяв та клопотань.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про заміну способу і порядку виконання судового рішення, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, що є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 263 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло