Справа № 826/24758/15
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Шурка О.І.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. (далі - Уповноважена особа) щодо не внесення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за рахунок Фонду, за договором банківського вкладу від 15 листопада 2013 року №679365/2013;

- зобов'язати Уповноважену особу включити ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за рахунок Фонду, за договором банківського вкладу від 15 листопада 2013 року №679365/2013;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за рахунок Фонду, за договором банківського вкладу від 15 листопада 2013 року №679365/2013.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 13 червня 2016 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що договір банківського вкладу від 15 листопада 2013 року №679365/2013 є нікчемним.

Під час судового засідання представник позивача заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Представник відповідача - Уповноваженої особи у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та просила суд її задовольнити.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представників сказаних осіб, які беруть участь у справі, в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_2 та Уповноваженої особи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2016 року - скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову виходячи із наступного.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд встановив, що між ОСОБА_4 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» був укладений договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» Здорова добавка» «Тридцяти місячний» (в доларах США) від 15 листопада 2013 року № 679365/2013 (далі - договір від 15 листопада 2013 року № 679365/2013). Згідно вказаного договору ОСОБА_4 вніс на депозитний рахунок кошти у розмірі 60000 доларів США.

Також між вказаними сторонами був укладений договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум_доходу» (в доларах США) від 13 травня 2014 року № 791468/2014.

Між позивачем у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір про відступлення прав вимоги від 15 вересня 2014 року. Згідно з вказаним договором ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 право вимоги до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», що належить йому за договорами від 15 листопада 2013 року № 679365/2013 та від 13 травня 2014 року № 791468/2014. Зокрема, новий кредитор одержала право замість первісного кредитора вимагати від ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» належного виконання зобов'язань за основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 12000,00 доларів США у відповідності до умов основного договору.

Постановою Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» був віднесений до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20 листопада 2014 року № 123 про запровадження з 21 листопада 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

ОСОБА_4 22 грудня 2014 року направив ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» повідомлення про відступлення вимог новому кредитору - ОСОБА_2

Новий кредитор 23 грудня 2014 року, 15 та 17 липня 2015 року зверталася до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Уповноваженої особи та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявами про повернення їй частини вкладу, внесеного за договорами від 15 листопада 2013 року № 679365/2013 та від 13 травня 2014 року № 791468/2014, включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У зв'язку з тим, що зазначені вимоги не були задоволені, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що в Уповноваженої особи не було законних підстав для не включення позивача до переліку вкладників. Суд визнав необґрунтованими посилання відповідачів на неможливість відступлення права вимоги за договором банківського вкладу, оскільки Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку у період тимчасової адміністрації або ліквідації банку, а положеннями ст.ст. 512, 514 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут та надалі вказаний Законом зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч. 1 ст. 27 вказаного Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таким чином, умовою для включення фізичної особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є наявність у нього статусу вкладника у розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд встановив, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку не укладався. Також зазначені договори не укладали інші особи на користь позивача.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_2 набула прав вимоги до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 15 вересня 2014 року.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 515 ЦК України передбачено, що заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить обмежень щодо укладення договору про відступлення прав вимоги за депозитним договором на стадії тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Разом з тим суд першої інстанції не врахував особливості набуття фізичною особою статусу вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як раніше зазначалося, є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

За своєю правовою природою договір про відступлення прав вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою. Разом з тим, укладення такого договору не змінює основного правочину, з якого виникли відносини між сторонами.

Відтак, на підставі договору про відступлення права вимоги від 15 вересня 2014 року ОСОБА_2 набувала право вимоги до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», проте не набувала статусу вкладника цього банку.

Зазначений договір підтверджує грошові вимоги позивача до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та статус позивача як кредитора цього банку. Разом з тим, кредиторські вимоги ОСОБА_2, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 15 вересня 2014 року, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Уповноваженої особи включити ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 15 листопада 2013 року №679365/2013, а також зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами - відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 13 червня 2016 року, та є підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2016 року - скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2016 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

О.І. Шурко

Постанова складена у повному обсязі 30 травня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Шурко О.І.

Файдюк В.В.