Справа № 2-а-2728/10/2170
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2012-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2012 р.Справа № 2-а-2728/10/2170

Категорія: 9.2.1Головуючий в 1 інстанції: Кравченко К.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2010 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання частково недійсним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ПП ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні, в якому просив визнати нечинним та скасувати рішення відповідача від 29.05.2009 року № НОМЕР_1 в частині застосування позивача штрафної санкції на суму 3527,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що спірним рішенням штрафна санкція в сумі 3527,20 грн. за порушення п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосована безпідставно, оскільки у позивача є всі первинні документи, які підтверджують облік тих товарів, які вказані в акті перевірки, а їх ненадання ревізором було пов'язано з тим, що перевірка була проведена у вихідний день, а присутній при перевірці бармен не мав доступу до цих документів.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2010 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ПП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням відповідача від 29.05.2009р. № до позивача застосовані штрафні санкції на суму 4138,95 грн. за порушення пунктів 1, 6, 10, 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР, яке винесено на підставі акту перевірки позивача від 16.05.2009 р. номер бланку 000151.

Перевірка проведена податковим ревізорами-інспекторами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі направлення ДПІ у м. Херсоні №718/237 від 13.05.2009 року та плану перевірок субєктів господарювання на травень 2009 року, затвердженого наказом начальником ДПІ у м. Херсоні.

Порушень визначеного законодавством порядку проведення 16.05.09р. перевірки позивача, які б могли бути достатньою підставою для скасування прийнятого відповідачем за наслідками такої перевірки рішення, судом не встановлено, і позивач на наявність таких порушень не посилається.

Позивач оспорює рішення відповідача від 29.05.2009р. № в частині застосування штрафної санкції на суму 3527,20 грн. за порушення п. 12 ст.3 Закону № 265/95-ВР.

З акту перевірки вбачається, що порушення п. 12 ст.3 Закону 265/95-ВР полягає у тому, що на момент перевірки у належному позивачу кафе, що розташоване у м. Херсоні по вул. Ушакова, 62, були відсутні накладні на товар (кава в зернах) на загальну суму 1763,60 грн., що на думку ревізорів є порушенням позивачем ведення обліку товарних запасів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача відповідають вимогам п. 6 ст. 17 та ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року.

Таким чином суд першої інстанції з огляду на викладене, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та таких що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України " Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на наступному.

П. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.95 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (- Закон № 265) передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Зі змісту оскаржуваного рішення випливає, що штрафна санкція до позивача застосована на підставі ст. 21 Закону України № 265.

Згідно ст. 21 Закону № 265 до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 6 Закону № 265 облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Отже, для суб'єкта малого підприємництва, яким є позивач, встановлені особливості ведення обліку товарів. Відповідно до пункту 6 статті 9 вказаного Закону реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтв про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продажу підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Наказом ДПАУ від 21.04.93 р. № 12, із змінами і доповненнями, внесеними наказом від 18.05.1993 р. № 17, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 р. за №64, затверджена Інструкція про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, а також форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає не суттєвими та такими, що висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ПП ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2010 року у справі № 2-а-2728/10/2170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян