Справа № 812/491/17
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/491/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання: Моспанюк Є.С.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1О;

представників відповідача ОСОБА_2М;

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправними дії щодо ненадання для ознайомлення матеріалів позапланової перевірки,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі також позивач, ФОП ОСОБА_4О.) до головного управління Держпраці у Луганській області (далі також відповідач, ГУ Держпраця), в якому позивач просив суд визнати протиправним дії головного управління Держпраці у Луганській області щодо ненадання для ознайомлення матеріалів перевірки представнику ОСОБА_4, ОСОБА_1, який діяв на підставі нотаріально завіреної довіреності від 28.02.2017.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 03.03.2016 через свого представника ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача з метою ознайомитись з матеріалами позапланової перевірки відносно ФОП ОСОБА_4 Однак відповідач відмовився надавати матеріали перевірки представнику посилаючись на, те, що з матеріалами позапланової перевірки має право ознайомлюватись лише ФОП ОСОБА_4 особисто або уповноважена ним особа, у тому числі представник за довіреністю, однак ОСОБА_5 є представником фізичної особи ОСОБА_4 а не фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відповідно до наданої довіреності. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними у звязку з чим просив задовольнити адміністративний позов.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, та надав письмові пояснення (а.с. 62-64) , просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову про , що надали заперечення в (а.с. 31-34) в якому зазначено, що відповідач проводив позапланову перевірку відносно ФОП ОСОБА_4, а не фізичної особи ОСОБА_4 До ГУ Держпраці надійшла заява від ОСОБА_1 на ознайомлення із матеріалами позапланової перевірки відносно ФОП ОСОБА_4, однак, відповідно до довіреності від 28.02.2017 ОСОБА_1 надано право представляти інтереси фізичної особи ОСОБА_4 ГУ Держпраці вважає, що представництво оформлено неналежним чином, довіреність видана неналежним довірителем. Також, відповідач зазначає, що 11.05.2017 ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУ Держпраці із заявою про надання для ознайомлення матеріалів позапланової перевірки відносно ФОП ОСОБА_4 та надав іншу довіреність від 04.05.2017, яка була оформлена належним довірителем ФОП ОСОБА_4 З огляду на що відповідач просить суд відмовити у задоволені позову.

Заслухавши пояснення представникі сторін, вивчивши доводи та заперечення проти позову, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_4, інн НОМЕР_1, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців 17.03.2015 (а.с. 65-68).

ОСОБА_1, як представник ОСОБА_4, звернувся до управління з питань праці ГУ Держпраці у Луганській області із заявою від 03.03.2017 про ознайомлення із матеріалами позапланової перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_4, інн НОМЕР_1, проведеної у листопаді 2016 року (а.с. 5), надавши при цьому довіреність від 28.02.2017, відповідно до якої ОСОБА_4 уповноважує ОСОБА_1 представляти його інтереси у всіх державних органах. Зазначена довіреність посвідчена приватним нотаріусом Лисичанськаго міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_6, зареєстрована у реєстрі за № 579 (а.с. 4).

Листом № 01-15/823 від 15.03.2017 ГУ Держпраці відмовило у надані матеріалів позапланової перевірки представнику позивача ОСОБА_1, посилаючись на неналежно оформлену довіреність, а саме на те, що довіреність видано фізичною особою ОСОБА_4, а перевірку проведено стосовно ФОП ОСОБА_4, а тому його інтереси може представляти лише особа, уповноважена на це довіреністю, виданою ФОП ОСОБА_4 ( а.с. 6).

Частиною першою та другою статі 50, статті 237 Цивільного кодексу України передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Відповідно до частини першої статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з частинами першої та другої статті 238 цього Кодексу представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Статтею 239 цього Кодексу передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до частини першої та третьої статті 244 даного Кодексу представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Частиною першою статі 50 цього Кодексу передбачено, що фізична особа з повною цивільною дієздатністю має право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом.

Тобто, право на здійснення підприємницької діяльності, є одним із прав та видів діяльності фізичних осіб.

Проаналізувавши зміст наведених правових норм, суд вважає, що будь-яку діяльність фізична особа чи фізична особа підприємець може здійснювати як особисто, так і через представника, повноваження якому надані у встановленому законодавством порядку і підтверджені належним чином, зокрема, шляхом видання довіреності.

До заяви, поданої до ГУ Держпраці, про надання для ознайомлення матеріалів позапланової перевірки, ОСОБА_1О, як представник ОСОБА_4, долучив копію нотаріально посвідченої довіреності від 28.02.2017, якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси та проводити усі його справи в усіх державних та інших організаціях, установах та підприємствах України незалежно від форм власності та підпорядкування, в органах державної виконавчої служби, правоохоронних органах усіх рівнів, органах поліції, прокуратури, Служби безпеки України, у будь-яких судових установах та інстанціях України, у судах загальної юрисдикції, місцевих господарських, окружних адміністративних судах всіх рівнів, апеляційних, у вищому спеціалізованому суді України та Верховному Суді України.

Суд вважає, що вказана довіреність охоплює представництво інтересів ОСОБА_4 і як суб'єкта підприємницької діяльності, оскільки обсяг повноважень на представництво інтересів та її прав як фізичної особи є значно ширшим, ніж представництво інтересів такої фізичної особи, як суб'єкта підприємницької діяльності.

Право на заняття підприємництвом входить до складових прав, якими володіє фізична особа.

А відтак, надані повноваження представнику ОСОБА_1 щодо представництва інтересів ОСОБА_4 включає право такого представництва вказаної особи і як суб'єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, фізична особа чи фізична особа-підприємець може брати участь у подібних відносинах як безпосередньо, так і через представників, повноваження якого повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Крім того, відповідно до довідки ОСОБА_4 як фізичній особі присвоєно в 1998 році ідентифікаційний код № НОМЕР_1 (а.с. 68 на звороті) який не змінювався і під час реєстрації його як фізичної особи-підприємця в 2012 році, при цьому, в довіреності від 28.02.2017, на підставі якої ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про ознайомлення з матеріалами перевірки щодо ФОП ОСОБА_4 також зазначено його ідентифікаційний код № НОМЕР_1 (а.с. 4)

Також суд зазначає, що жодними нормативно-правовим актом, чинним на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено обов'язку фізичної особи, зареєстрованої як суб'єкт підприємницької діяльності, видавати довіреність на представництво своїх інтересів з обов'язковим зазначенням того, що довіреність видається виключно на представництво інтересів суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до частини першої статі 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, суд робить висновок, що дії головного управління Держпраці у Луганській області щодо ненадання для ознайомлення матеріалів перевірки представнику ОСОБА_4, ОСОБА_1, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 28.02.2017 є протиправними.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню .

Згідно змісту ст. 94 КАС України розподіл судових витрати здійснюється за наслідками вирішення судової справи.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Однак, відповідно до п. 20 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та обєднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Тобто, Державну службу України з питань праці та її територіальні органи законодавством звільнено від сплати судового збору на час розгляду даної справи судом, а тому на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору з Державного бюджету України.

Аналогічна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України у довідці про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір», затвердженої Постановою пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-УІ «Про судовий збір»

Позивачем при звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн, таким чином судовий збір на користь позивача необхідно стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати протиправним дії головного управління Держпраці у Луганській області щодо ненадання для ознайомлення матеріалів перевірки представнику ОСОБА_4, ОСОБА_1, який діяв на підставі нотаріально завіреної довіреності від 28.02.2017.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Європейська (Ленінградська) буд. 92) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн (одна тисяча шістсот грн 00 коп).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано судом 01 червня 2017 року.

Суддя ОСОБА_7