Справа № 377/337/17
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/337/17

Провадження №2-а/377/40/17

30 травня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Маряхіній І.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Рубана Ігоря Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та закриття провадження у справі про адмінправопорушення ,-

УСТАНОВИВ:

05 травня 2017 року до суду позивачем подано позовну заяву, в якій він просив:

-визнати дії інспектора СРПП Прилуцького ВП ГУ НП старшого лейтенанта поліції Рубана І.А. протиправними, постанову серії БР №403356 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху згідно ст.122-2 КУпАП - незаконною та скасувати, а провадження у справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 23 квітня 2017 року позивач рухався на автомобілі марки «NISSAN QASHQAI» номерний знак НОМЕР_2 до м.Миргорода Полтавської області. Рухаючись по дорозі Р-67 Ніжин - Пірятин він був зупинений інспектором поліції для перевірки документів. Після пред'явлення документів інспектор поліції заявив, що він порушив вимоги ч.2 ст.122 КупАП (рухався на автомобілі з вимкненим світлом), на що позивач заперечив та заявив, що світло було включено і це можуть підтвердити свідки, які знаходяться в автомобілі. Крім того, він відкрив передні дверцята автомобіля та показав інспектору поліції, що перемикач світла знаходиться в режимі «включено». Після чого інспектор поліції запропонував позивачеві пройти до автомобіля поліції, де була виписана постанова про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху згідно ч.2 ст.122 КупАП та прийняте рішення застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Вказана постанова була винесена без складання протоколу та розгляду справи. Крім того, у постанові написано місце розгляду справи - автодорога Н-07 Київ-Суми-Юнакіївка-185 км, по якій він взагалі не їхав. Інспектор поліції, який виносив постанову, порушив вимоги ст.ст. 254, 258, 268, 276. 283 КУпАП, а також рішення Конституційного суду України №5-рп/2015, тому постанова є незаконною і підлягає скасуванню, а провадження необхідно закрити.

Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позов із зазначених у позовній заяві підстав, пояснивши, що відповідачем безпідставно притягнуто його до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою місця його служби в Прилуцькому ВП ГУНП в Чернігівській області, заперечень проти позову не надіслав.

Вислухавши пояснення позивача та перевіривши надані письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити адміністративний позов частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії БР № 403356 від 23.04.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором СРПП Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області Рубаном І.А. щодо позивача, яка оскаржується, ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 425 гривень за те, що він 23.04.2017 р. о 07 год. 10 хв. на автодорозі Київ-Суми-Юнакіївка 175 км, керував транспортним засобом «NISSAN QASHQAI» номерний знак НОМЕР_2, з вимкненими ходовими вогнями або ближнім світлом фар, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він їхав по автомобільний дорозі з включеним ближнім світом фар, при цьому він не змінював напрямку руху. На підтвердження того, що їхав з включеним ближнім світлом фар, він відкрив передні дверцята автомобіля та показав інспектору поліції, що перемикач світла знаходиться в режимі «включено», але інспектор поліції, не з'ясувавши всіх обставин справи виніс постанову та застосував до нього штраф за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На виконання цих завдань адміністративного судочинства України, суд при вирішенні публічно-правового спору виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 9.8. розділу 9 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами), з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина перша).

Згідно статті 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина друга статті 122 КУпАП передбачає відповідальність у виді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Правила користування зовнішніми світловими приладами викладені у розділі 19 «Користування зовнішніми світловими приладами» ПДР України, а правила користування попереджувальними сигналами - у розділі 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР України.

Пункт 9.8. ПДР, за порушення якого позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, структурно розміщений у розділі 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР України. Тобто ввімкнення зазначених у ньому світлових приладів у вказаний період часу нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів України, який встановлює правила дорожнього руху в Україні, віднесено до попереджувальних сигналів.

Проте частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність не за будь-які порушення правил користування попереджувальними сигналами, а лише за порушення тих, які повинні подаватися при початку руху та при зміні його напрямку.

Інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть відповідальність у виді попередження, передбачену статтею 125 КУпАП.

Таким чином, притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 122 КУпАП, за неввімкнення з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнього світла фар, не відповідає вимогам закону.

За змістом статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При здійсненні провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача зазначені вимоги закону не були виконані.

Так, за змістом ст.254 КупАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Частиною першою та другою ст.258 КУпАП передбачено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення, зокрема, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

За правилами ч.4 вказаної статті, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган(посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, частина четверта ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи, що не звільняло відповідача від обов'язку винести постанову за наявності доказів вчинення правопорушення.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Натомість, на підтвердження встановленого у постанові вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення ОСОБА_1 п.9.8 ПДР України, передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, відповідачем не надано.

При цьому надана до матеріалів справи постанова про адміністративне правопорушення, незважаючи на не згоду позивача з вчиненням ним адміністративного правопорушення, не містить посилань на будь-які докази, які підтверджують порушення вимог п.п. 9.8 ПДР України.

Відповідно до ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч даним вимогам, відповідачем до суду не надано ні заперечень до позову, ні жодного доказу в обґрунтування законності винесеної їм постанови.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії інспектора СРПП Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Рубана Ігоря Андрійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, є неправомірними. Постанова інспектора СРПП Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Рубана Ігоря Андрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 403356 від 23.04.2017 року, згідно якої застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, із зазначених вище підстав є незаконною, тому підлягає скасуванню.

При цьому доводи позивача про те, що положення ст. 258 КУпАП при притягненні до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП, не застосовуються, тому повинен бути складений протокол, а потім винесена постанова, і розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, в контексті частини першої ст. 276 КУпАП, необхідно розуміти як розгляд справи за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю, про що зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015, суд до уваги не приймає, виходячи з такого.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VІІІ доповнено ст. 258 КУпАП частиною другою, якою передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Також вказаним Законом внесено зміни до частини п'ятої ст. 258 КУпАП, відповідно до якої якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованої в МЮУ 10.11.2015 року за № 1408/27853, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Виходячи з викладеного, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

Разом з тим, вимога позивача щодо закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки виходячи із змісту ст. 162 КАС України, закриття провадження у справі про адмінправопорушення не належить до повноважень суду, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання дій інспектора СРПП Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Рубана Ігоря Андрійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, неправомірними та визнання незаконною і скасування постанови інспектора СРПП Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Рубана Ігоря Андрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 403356 від 23.04.2017 року, згідно якої застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. В іншій частині позов не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії інспектора СРПП Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Рубана Ігоря Андрійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, неправомірними.

Визнати незаконною та скасувати постанову інспектора СРПП Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Рубана Ігоря Андрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 403356 від 23.04.2017 року, згідно якої застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Н. Ф. Теремецька