Справа № 320/4421/15-а
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року о/об 14 год. 47 хв.Справа № 320/4421/15-а ЗП/808/2/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Татаринова Д.В., суддів Нестеренко Л.О., Стрельнікової Н.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, Міністерства оборони України про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

за участі:

позивача не прибув;

представник відповідача 1 не прибув

представник відповідача 2 не прибув

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-1), Міністерства оборони України, в якому позивач просить:

1. Визнати нечинним рішення Міністерства оборони України про установлення ОСОБА_1 посадового окладу за займаною ним, на день звільнення в запас, посадою старший офіцер в розмірі 1 120 гривень 00 копійок, згідно наданою 25 травня 2012 року, Запорізьким обласним військовим комісаріатом Міністерства оборони України до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, довідки за №ТЗ-49430, про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2012 року, як таке що не відповідає вимогам: пункту 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанові Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294;

зобов`язати Міністерство оборони України прийняти індивідуальне рішення про встановлення ОСОБА_1 посадового окладу за займаною ним, на день звільнення в запас, посадою старший офіцер у розмірі 1 150- 1 200 гривень, згідно до «Схеми посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України ... за основними типовими посадами», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

Міністерству оборони України визнати за ОСОБА_1 посаду старшого офіцера повітряного командування, з розміром посадового окладу 1 150-1 170 гривень, визначену додатком 5 Схеми посадових окладів осіб офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за основними посадами, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26 серпня 2014 року №565 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» з визначенням йому грошове забезпечення за максимальною шкалою розміру посадового окладу.

2. Визнати нечинним рішення Міністерства оборони України про установлення ОСОБА_1 надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 10% від посадового окладу, згідно наданою 25 травня 2012 року, Запорізьким обласним військовим комісаріатом МО України до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, довідки за №ТЗ-49430, про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2012 року, як таке що не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» і реальним обставинам при виконанні ОСОБА_1 посадових обов`язків старшого офіцера;

зобов`язати Міністерство оборони України прийняти індивідуальне рішення про встановлення ОСОБА_1 надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 20% від посадового окладу, за займаною ним, на день звільнення в запас, посадою старший офіцер, згідно до вимог: постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» і як такого, що працював в умовах режимних обмежень при виконанні обов`язків старшого офіцера в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

3. Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти індивідуальне рішення про встановлення ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної військової служби (50% винагороди), в розмірі 1,5 посадового окладу і окладу за військове звання: 60 місяців (5 років) х 50%, що складає 16 гривень 50 копійок, визначеної додатком 25 «Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил ...» постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

4. Зобов`язати Міністерство оборони України, встановити ОСОБА_1 , грошове забезпечення у сукупності максимальних розмірів видів його грошового забезпечення, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, та деяких інших осіб», в порядку, передбаченому постановою КМ України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року №260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особа».

5. Зобов`язати Міністерство оборони України видати ОСОБА_1 та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2008 року, з урахуванням вимог чинного судового рішення, для перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії, в порядку передбаченому статтями 51 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

6. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії, за наданою Запорізьким обласним військовим комісаріатом до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, довідкою про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2008 року, з урахуванням вимог судового рішення з чинної справи в порядку, передбаченому статтями 51 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Головному управлінню Пенсійного фонду України у Запорізькій області перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії, у розмірах видів грошового забезпечення, встановлених законодавством України, провести з дати виникнення у позивача права на нього, з 01 січня 2008 року, з дня набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, та деяких інших осіб», в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно до «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особа», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року №260, позивач має право на встановлення йому грошового забезпечення у максимальних розмірів видів грошового забезпечення, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, та деяких інших осіб», в порядку, передбаченому постановою КМ України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року №260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особа».

Позивач в судове засідання не прибув, 28 квітня 2017 року в клопотанні просив суд розглядати справу на підставі документів наявних в матеріалах справи.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

До матеріалів справи надано заперечення, відповідно до яких зазначає, що вимога щодо здійснення перерахунку з 01 січня 2008 року, суперечить частині 2 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме: перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не прибув, 16 травня 2017 року через канцелярію суду подав клопотання, відповідно до якого просить суд розглядати справу за відсутності представника.

Разом з тим, 16 травня 2017 року через канцелярію суду представником Міністерства оборони України подано заперечення проти позову, відповідно до яких зазначає, що розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії на період спірних правовідносин визначений відповідачами у відповідності до чинного законодавства України, а позов є необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Щодо позовних вимог про визнання нечинним рішення Міністерства оборони України про установлення ОСОБА_1 посадового окладу за займаною ним, на день звільнення в запас, посадою старший офіцер в розмірі 1 120 гривень 00 копійок, зобов`язання Міністерства оборони України прийняти індивідуальне рішення про встановлення ОСОБА_1 посадового окладу за займаною ним, на день звільнення в запас, посадою старший офіцер у розмірі 1 150- 1 200 гривень та визнання Міністерством оборони України за ОСОБА_1 посаду старшого офіцера повітряного командування, з розміром посадового окладу 1 150-1 170 гривень суд зазначає наступне.

Функції, склад Збройних Сил України, правові засади їх організації, діяльності, дислокації, керівництва та управління ними визначає Закон України «Про Збройні Сили України» № 1934-XII від 06 грудня 1991 року.

Стаття 16 Закону України «Про Збройні Сили України» визначає соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, призваних на збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України.

Згідно з частиною 2 статті 16 Закону України «Про Збройні Сили України» соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) і спеціальні збори, та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року встановлює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Судом встановлено, що 12 грудня 1994 року наказом № 0335 командувача Військово повітряних сил України його звільнено з військової служби в запас з посади старшого офіцера групи планування і контролю відділу бойової підготовки управління (ВБП) Авіаційної групи Військово повітряних сил України (ВПС України).

Позивач зазначає, що Управління авіаційної групи ВПС України, за рівнем покладених на нього завдань і організаційно-штатної структури в системі Збройних сил України прирівняне до командування повітряної армії ВПС України та безпосередньо підпорядковувалось командувачу ВПС України.

На підставі наведеного позивач робить висновок, що займана ним посада, на час звільнення 31 січня 1995 року, за службовою ієрархією посад офіцерського складу військової ланки, територіальних органів і підрозділів Збройних сил України прирівнювалась до посади не нижче командира бригади.

Відповідно до Схеми посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних сил України за основними типовими посадами (додаток № 1), яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» посадовий оклад командиру бригади визначений у розмірі 1 150 1200 грн.

Суд не бере до уваги посилання позивача на зміст Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07 листопада 2007 року та додатку 5 до наказу Міністра оборони України «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» від 26 серпня 2014 року № 565, оскільки позивач перед звільненням займав посаду старшого офіцеру групи планування та контролю відділу бойової підготовки, а Додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року, таку посаду, як старший офіцер групи планування та контролю відділу бойової підготовки, - не містить.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що Додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року визначає схему посадових окладів центрального апарату осіб офіцерського складу Збройних Сил України, Національної гвардії та Держспецтрансслужби за основними типовими посадами.

Також у додатку 5 до наказу Міністра оборони України від 26 серпня 2014 року № 565 міститься Схема посадових окладів осіб офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за основними посадами.

Разом з тим, судом в встановлено, що відповідно до додатку 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» встановлено схему посадових окладів осіб офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за основними посадами.

Так, відповідно до зазначеного додатку, останній містить посаду старшого офіцеру, однак стосується виключно офіцерів, які проходили військову службу у командуванні виду Збройних сил України, до яких позивач не належить.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що рішення Міністерство оборони України про установлення ОСОБА_1 посадового окладу за займаною ним, на день звільнення в запас, посадою старший офіцер в розмірі 1 120 гривень 00 копійок не приймалося.

Зазначений розрахунок було здійснено відповідно до на наказу Міністерства оборони України №707 від 30 грудня 2007 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 січня 2008 року за №9/14700.

Так, відповідно до Додатку 6 ОСОБА_1 встановлено розмір посадового окладу у сумі 1120,00 грн.

Отже рішення про призначення розміру посадового окладу у сумі 1120,00 грн. відповідачем не приймалось, а винесено на підставі наказу №707 від 30 грудня 2007 року.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 не проходив військову службу у центральному апараті Міністерства оборони України, а також не проходив службу у командуванні виду Збройних сил України то позовні вимоги щодо визнання нечинним рішення Міністерства оборони України про установлення ОСОБА_1 посадового окладу за займаною ним, на день звільнення в запас, посадою старший офіцер, та зобов`язання Міністерства оборони України прийняти індивідуальне рішення про встановлення ОСОБА_1 посадового окладу за займаною ним, на день звільнення в запас, посадою старший офіцер у розмірі 1 150- 1 200 гривень, згідно до «Схеми посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України ... за основними типовими посадами», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294, не підлягає задоволенню.

Що стосується визнання Міністерством оборони України за ОСОБА_1 посаду старшого офіцера повітряного командування, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такої позовної вимоги, оскільки як вже зазначалося вище, то ОСОБА_1 перед звільнення мав посаду старшого офіцеру групи планування та контролю відділу бойової підготовки. В матеріалах справи не міститься доказів того що позивач займав або виконував обов`язки старшого офіцера повітряного командування. Разом з тим, жодним законодавчим актом нормативно не закріплено що посада старшого офіцеру групи планування та контролю відділу бойової підготовки прирівнюється до посади старшого офіцера повітряного командування, або така тотожність визначена нормами законодавства, на підставі яких встановлюється посадовий оклад.

Щодо позовних вимог про визнання нечинним рішення Міністерства оборони України про установлення ОСОБА_1 надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 10% від посадового окладу та зобов`язання Міністерство оборони України прийняти індивідуальне рішення про встановлення ОСОБА_1 надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 20% від посадового окладу, суд зазначає наступне.

Позивачем в обґрунтування позовної вимоги визначено, що за займаною посадою, до звільнення з військової служби в запас, старшого офіцера Авіаційної групи ВПС України він згідно з обов`язками працював з керівними документами з грифом секретності: «таємно» і «цілком таємно» і відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 414 від 15 червня 1994 року «Про види, розмірі і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» має право на встановлення Міністерством оборони України надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 20 % від посадового окладу.

На підтвердження роботи з таємними виробами, носіями, документами позивачем наведено перелік посад, які він обіймав за період з 01 вересня 1989 року по 12 липня 1993 року та надано витяг з послужного списку особової справи підполковника запасу ОСОБА_1 , подання від 31 травня 1993 року, службову характеристику (т. 2 арк. 17-19).

Види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень) визначені Положенням «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 414 від 15 червня 1994 року.

Порядок та розміри виплати надбавки військовослужбовцям і працівникам Збройних Сил України у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці у штабах видів Збройних Сил України, військових округах, управліннях центрального апарату Міністерства оборони України, в об`єднаннях, з`єднаннях, військових частин, військово-навчальних закладах, установах, організаціях та підприємствах (далі - військових частинах) Міністерства оборони України, які одержали дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності, пов`язаної з державною таємницею, передбачену наказом Міністра оборони України № 236 від 26 вересня 1994 року «Про доведення постанови Кабінету Міністрів України від 20 червня 1994 року № 426 та введення в дію Інструкції про порядок підготовки і подання документів для одержання дозволу (ліцензії) на здійснення діяльності, пов`язаної з державною таємницею у Збройних Силах України» визначається Інструкцією «Про розміри і порядок виплати надбавки військовослужбовцям і працівникам Збройних Сил України у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», затвердженої наказом міністерства оборони України №50 від 06 березня 1995 року.

Згідно з пунктом 3 наведеної Інструкції визначено, що військовослужбовцям і працівникам Збройних сил України, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості» - 20 %; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно» - 15 %; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно» - 10 %.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи позивач був звільнений з військової служби 31 січня 1995 року. Тобто, зазначена Інструкція прийнята пізніше, аніж позивач звільнився зі служби, а відтак застосування її положень до ОСОБА_1 неможливе.

Пунктом 2 розділу 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців» №1769-IV від 15 червня 2004 року запроваджено право на перерахунок раніше призначених пенсій із урахуванням введення нових видів грошового забезпечення, які військовослужбовці не отримували під час служби.

Порядок перерахунку пенсій військовослужбовцям, які звільнені до запровадження виплати в Збройних Силах України надбавки за роботу з таємними документами, в Міністерстві оборони України визначено Вказівками Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 15 листопада 2005 року №248/7/П/7452, які складаються із змісту самих вказівок та Примірного розрахунку посад військовослужбовців Збройних Сил колишнього СРСР, перебування на яких передбачало доступ до секретної інформації (т.1 арк 71-76).

У відповідності до вимог пункту 1 вищенаведених Вказівок Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 15 листопада 2005 року №248/7/11/7452, при обчисленні пенсії за посадами, зазначеними в доопрацьованому Примірному розрахунку, надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці повинна враховуватися в розмірі, зазначеному у відповідних пунктах цього розрахунку, незалежно від наявності інформації про форму допуску, яку мав конкретний військовослужбовець. При обчисленні пенсії за посадами, не зазначеними в доопрацьованому Примірному розрахунку, рішення про врахування цієї надбавки в розмірі більше 10 відсотків повинні прийматися тільки за наявності інформації про відповідну Форму допуску.

Як встановлено судом, то остання штатна посада, яку позивач займав перед звільненням з військової служби (старший офіцер групи планування та контролю відділу бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 ), у Примірному розрахунку не зазначена.

До суду сторонами не надано відомостей з особової справи, на підставі яких можна зробити висновок про те, що ОСОБА_1 мав роботу з таємними документами «особливої важливості» робота з якими передбачає нарахування надбавки саме 20 %.

Таким чином, за відсутності рішення Міністерства оборони України стосовно установлення ОСОБА_1 надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 10% від посадового окладу, суд погоджується з правовою позицією Міністерства оборони України, що позивачу враховано у довідці про грошове забезпечення для перерахунку пенсії такий вид, як надбавка за роботу з таємними документами у розмірі 10% посадового окладу у сумі 112,00 грн., що повністю відповідає вищенаведеним вимогам законодавства та підзаконних актів.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти індивідуальне рішення про встановлення ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної військової служби, то суд зазначає наступне.

Позивач вважає, що співробітниками Міністерства оборони України, в грошове забезпечення не внесено винагороду за тривалість безперервної військової служби, у розмірі визначеному додатком 25 «Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних сил України». В січні 2008 року, при визначені грошового забезпечення позивача Міністерством оборони України помилково встановлено премія без урахування особистого внеску в результат військової служби у Збройних силах України, що визначена підпунктом 2 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року. На думку позивача Міністерство оборони України повинно визначити премію у розмірі 100 % від посадового окладу.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09 квітня 1992 року.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Грошове забезпечення для обчислення пенсії визначене статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Відносини з приводу порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей визначені Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 393 від 17 липня 1992 року пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Так, з цього приводу Конституційний суд України у рішенні від 13 травня 2015 року № 4-рп/2015 у справі № 1-9/2015 зробив висновок відповідно до якого зазначає, що положення першого речення частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ з наступними змінами, згідно з якими «усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством», в аспекті порушених у конституційному зверненні питань необхідно розуміти так, що до встановлених виключно законами України нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, на підставі введення яких усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку, належать лише надбавки, доплати, підвищення.

Тобто, грошове забезпечення як винагорода не є надбавкою, доплатою, підвищенням чи премією.

Оскільки грошове забезпечення як винагорода не є надбавкою, доплатою, підвищенням чи премією, то суд приходить до висновку про те, що позовна вимога про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти індивідуальне рішення про встановлення ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної військової служби є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Також, з врахуванням наведених обставин, не підлягає задоволенню позовна вимога стосовно зобов`язання Міністерства оборони України, встановити ОСОБА_1 грошове забезпечення у сукупності максимальних розмірів видів грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України видати ОСОБА_1 та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2008 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою Пенсійного фонду України № 3-1 від 30 січня 2007 року.

Пунктом 1 Порядку № 3-1 від 30 січня 2007 року визначено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення та перерахунку пенсій за вислугу років, по інвалідності та в разі втрати годувальника відповідно до Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» (зі змінами) та постанови правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 зокрема визначається Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530 від 14 серпня 2014 року.

За правилами підпункту 3.1 пункту 3 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей встановлено, що оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та пенсій в разі втрати годувальника членам сімей померлих військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до Закону, а також визначення розміру грошового забезпечення, що враховується при обчисленні та перерахунках пенсій колишнім військовослужбовцям (крім колишніх військовослужбовців строкової військової служби), здійснюються уповноваженими органами Міністерства оборони України - обласними військовими комісаріатами згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій).

Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання Міністерства оборони України видати ОСОБА_1 та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, здійснюються уповноваженими органами Міністерства оборони України - саме обласними військовими комісаріатами, а відтак в силу закону Міністерства оборони України не може перебирати на себе повноваження обласних військових комісаріатів.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії, то суд зазначає наступне.

Статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Під час судового розгляду справи позивачем до суду не надано доказів настання обставин які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що процедура визначена статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дотримана

Відтак, позовні вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії задоволенню не підлягають.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 71, 72, 86, 158 163, 167, 244-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Головуючий суддя Д.В. Татаринов