Справа № 816/565/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Справа № 816/565/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Пахомової В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області, оформлене листом № 2682/6-17 від 15.03.2017; зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області з урахуванням висновків суду та видати наказ, яким надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на своє право отримання земельної ділянки, передбачене статтею 121 Земельного кодексу України та п. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що земельна ділянка, яку хоче отримати позивач відноситься до земель колективної власності згідно державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 06.12.1995. Розпоряджатися землями колективної власності Головне управління не має права.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

24.02.2017 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населеного пункту. В заяві позивач також зазначив, що право на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності ним не використано (а.с. 18). До заяви додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, документ, що засвідчує участь позивача в АТО, копія паспорту та ідентифікаційного коду.

15.03.2017 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надало позивачу відповідь за вих. № 2682/6-17 (а.с. 19), у якій зазначило, що земельна ділянка, на яку претендує позивач відноситься до земель колективної власності згідно державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 06.12.1995. Також відповідач зазначив, що Головне управління не розпоряджається землями колективної власності.

Позивач не погодився із відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та оскаржив її до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, позивач має право на безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

За приписами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної передачі, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Посилання відповідача на те, що спірна земельна ділянка належить до колективної власності, внаслідок чого в управління немає повноважень щодо розпорядження нею, не відповідає положенням частини 3 статті 78 Земельного кодексу України, згідно якої земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності та частині 1 статті 84 Земельного кодексу, згідно якої у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Оскільки факту належності спірної земельної ділянки до приватної чи комунальної власності відповідачем при розгляді заяви позивача не встановлено, значить вона знаходиться у державній власності.

Згідно частини 2 статті 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Вичерпний перелік земель, які не можуть передаватися у приватну власність визначено частиною 4 цієї статті і спірна земельна ділянки до таких земель не належить.

При цьому повноваження щодо розпорядження землями державної власності відповідачу надано частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України, якою передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, оскаржений лист Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 2682/6-17 від 15.03.2017 не містить підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, а відтак рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Посилання відповідача на пункт 7 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України, згідно якого громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки, суд відхиляє з огляду на те, що ця норма стосується юридичних і фізичних осіб, до яких ліквідована селянська спілка "Тростянець" не належить.

При цьому суд враховує, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів того, що спірна земельна ділянка належить фізичній чи юридичній особі, внаслідок чого у суду відсутні підстави вважати що надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населеного пункту порушить чиїсь права та інтереси.

Між тим, згідно пояснень представника позивача Тростянецька сільська рада Полтавського району Полтавської області підтвердила той факт, що спірна земельна ділянка не перебуває у власності чи користуванні, надавши відповідне викопіювання (а.с. 8).

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладеної у листі від 15.03.2017 за № 2682/6-17.

Стосовно вимог позивача щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру Полтавської області видати наказ, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області, суд зазначає наступне.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Водночас суд зауважує, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Так, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. А завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Оскільки відповідач не виконав приписи закону щодо перевірки заяви позивача на відповідність вимогам Земельного кодексу України, суд, виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу влади.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у вищезазначеній частині.

Разом з тим, зважаючи на суть порушених прав позивача, зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у розмірах орієнтовною площею 2,0 га на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області з урахуванням висновків суду є належним способом захисту, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

З огляду на викладене вище, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області, оформлене листом № 2682/6-17 від 15.03.2017.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 06.06.2017.

Суддя К.І. Клочко