Справа № 523/19231/16-а
Суддя: Бабаков В. П.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/523/14/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2017 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

за участю представника позивача, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №20 Суворовського районного суду м. Одеси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою головного державного виконавця Суворовського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 від 29.01.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №523/8439/14-ц виданого 14.05.2015р. Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 561148,48 гривень. Постановою від 25.04.2016р. з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 56480,25 гривень. Постановою від 03.10.2016р. зазначене вище виконавче провадження закінчене, у звязку із сплатою боржником заборгованості. В подальшому 04.10.2016р., на підставі даної постанови відкрито виконавче провадження. Позивач зазначає, що як тільки отримав постанову від 29.01.2016р., то одразу сплатив заборгованість банку, а тому вважається таким, що добровільно виконав рішення суду. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 25.04.2016р. та постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні на позові наполягав, просив суд його задовольнити.

Відповідач головний державний виконавець Суворовського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник Суворовського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення проти нього, яке мотивоване тим, що позивач не виконав добровільно рішення суду у встановлений строк, не повідомив державного виконавця про сплату заборгованості, а тому зобовязаний сплатити суму виконавчого збору. Таким чином, дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору та відкриття на її підставі виконавчого провадження повністю правомірні, а тому в позові слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 29.01.2016р. постановою головного державного виконавця Суворовського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження ВП №49962606 з примусового виконання виконавчого листа №523/8439/14-ц виданого 14.05.2015р. Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 561148,48 гривень. Постановою від 25.04.2016р. з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 56480,25 гривень.

18.08.2016р. ОСОБА_1 прибула до Суворовського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить копія її пояснень.

30.08.2016р. заборгованість за вищевказаним виконавчим листом позивачем сплачена, про що свідчать копії квитанцій, копія повідомлення про анулювання боргу.

Постановою головного державного виконавця Стьопіна Д.К. від 03.10.2016р. виконавче провадження ВП №49962606 закінчене, у звязку із сплатою боргу.

В подальшому, постановою головного державного виконавця Стьопіна Д.К. від 04.10.2016р. відкрито виконавче провадження ВП №52540877 з примусового виконання постанови ВП №49962606 від 25.04.2016 року про стягнення виконавчого збору.

Суд вважає постанову ВП №49962606 від 25.04.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору та, як наслідок, постанову ВП №52540877 від 04.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження неправомірними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на наступне.

Положеннями ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження»(в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів(посадових осіб) це сукупність дій органів i посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів(посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 зазначеного Закону передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору i витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Окрім того, положеннями ч.3 ст.27 зазначеного Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ст.32 зазначеного Закону, заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату(заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника i передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Таким чином, враховуючи те, що відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження не вчинено жодного з перелічених вище заходів примусового виконання рішення, суд вважає, що дії державного виконавця щодо стягнення з позивача виконавчого збору являються не правомірними, оскільки виконавчий збір в такому разі не стягується.

Дана правова позиція повністю узгоджується з висновками Верховного Суду України в постанові №3-217гс14 від 28 січня 2015 року.

Крім того, відповідачем не надано суду жодних доказів належного повідомлення позивача(ні копій поштових чеків, ні копій повідомлень про вручення) про вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №49962606, зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження та ін.

Даний факт дає суду підстави вважати, що позивач не мав можливості добровільно виконати рішення суду у встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження, оскільки не був належним чином повідомлений про її винесення.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач, дізнавшись 18.08.2016 року про відкриття виконавчого провадження, одразу ж 30.08.2016 року сплатив заборгованість перед стягувачем.

Дані фактичні обставини дають суду підстави вважати, що дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору були передчасними.

При цьому суд приймає до уваги, що у відповідності зі ч.2 ст.71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

На підставі ст.25,ч.3 ст.27, 32 Закону України «Про виконавче провадження», та керуючись ч.2 ст.71, ч.4 128,159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанов задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, які полягають у неналежному повідомленні боржника ОСОБА_1 про винесення процесуальних документів по виконавчому провадженню ВП №49962606 від 29 січня 2016 року; у винесенні постанови ВП №49962606 від 25 квітня 2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору; у винесенні постанови ВП №52540877 від 04 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження.

Скасувати постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №49962606 від 25 квітня 2016 року.

Скасувати постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження ВП №52540877від 04 жовтня 2016 року.

Постанову може бути оскаржено до Одеського адміністративного апеляційного суду шляхом подання до Суворовського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини Постанови, а також прийняття Постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя