Справа № 367/882/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/882/17 Головуючий у 1-й інстанції: Саранюк Л.П.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В..,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Панчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу відповідача - Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла станом на квітень 2012 року) на підставі довідки Прокуратури Київської області від 06 лютого 2017 року №18ф-32 про заробітну плату з розрахунку 90% середнього заробітку;

зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за вислугу років згідно з довідкою Прокуратури Київської області від 06 лютого 2017 року №18ф-32 та відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла станом на квітень 2012 року) з розрахунку 90% із середнього заробітку - 13 588 грн. 68 коп. з 01 грудня 2015 року та виплатити різницю у розмірі пенсії з 01 січня 2015 року.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено частково:

визнано протиправними дії Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови ОСОБА_3 у проведенні перерахунку за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», (зі змінами внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 № 358/95-ВР у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-ІІІ, що діяла станом на квітень 2012року) на підставі довідки прокуратури Київської області від 06 лютого 2017року № 18ф-32 про заробітну плату з розрахунку 90% середнього заробітку;

зобов'язано Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок пенсії за вислугу років згідно довідки прокуратури Київської області від 06 лютого 2017року № 18ф-32 про заробітну плату, відповідно до ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру», (зі змінами внесеним згідно із Законом України від 05.10.1995 № 358/95-ВР у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ, що діяла станом на квітень 2012року) з розрахунку 90% середнього заробітку - 13 588,68 грн. з 07 лютого 2017року та виплатити різницю у розмірі пенсії за минулий час, тобто з 07 лютого 2017року

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій апелянт просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2017 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує з 18 квітня 2012 року пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% суми заробітної плати.

07 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній станом на дату призначення пенсії) на підставі довідки Прокуратури Київської області від 06 лютого 2017 року №18ф-32.

Рішенням Ірпінського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області від 08 лютого 2017 року №1122/03 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ, згідно якого у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до ряду законів України, зокрема, Закону України «Про прокуратуру».

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач працював у органах прокуратури та набув право на пенсійне забезпечення у 2011 році на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час набуття такого права).

Відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року внесено зміни до ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цього Закону положення, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», норми, які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність.

Згідно з ч. 20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури - відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

За таких обставин, враховуючи вищевказані норми, колегія суддів дійшла висновку, що з 15 липня 2015 року відсутні правові підстави для перерахунку пенсій працівникам.

Норми законодавства, якими скасовано право на перерахунок призначених прокурорам пенсій на час розгляду адміністративної справи є чинними, неконституційними не визнавались.

Отже, чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв'язку з підвищенням окладів з 15 липня 2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку. Суд не може підміняти собою законодавчий орган, встановлюючи додаткові підстави до перерахунку пенсії там, де їх не визначив законодавчий орган.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 20 лютого 2017 року (К/800/4500/17), 13 січня 2017 року (К/800/1439/17), 13 лютого 2017 року (К/800/3582/17), 02 лютого 2017 року ( К/800/27464/16), 31 січня 2017 року ( К/800/2672/17), 14 лютого 2017 року ( К/800/3675/17), 01 лютого 2017 року (К/800/2566/17), 12 січня 2017 року (К/800/677/17), 20 січня 2017 року (К/800/2133/17), 06 лютого 2017 року (К/800/2967/17), 16 лютого 2017 року (К/800/4161/17), 06 березня 2017 року (К/800/6602/17), 11 січня 2017 року (К/800/36650/16), 26 січня 2017 року (К/800/28010/16), 03 лютого 2017 року (К/800/2864/17), 10 березня 2017 року (К/800/7204/17).

Крім зазначеного, колегія суддів звертає увагу, що нездійснення перерахунку пенсії позивачу не призвело до зменшення розміру пенсії працівника прокуратури, яку особа отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Так, у п. 2.1 рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначено, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні «Ейрі проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Великода проти України» зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до позиції, викладеної Європейським судом з прав людини у рішенні «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», зазначені положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат: «Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень».

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про перерахунок та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Керуючись ст. 160, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2017 року - задовольнити.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає оскарженню протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено 29.05.2017

До постанови додається окрема думка судді Безименної Н.В.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.