Справа № 645/5050/16-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 р.Справа № 645/5050/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Калитки О. М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.02.2017р. по справі № 645/5050/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, в якому просила суд:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні з якої сплачені страхові внески і яка враховується для розрахунку пенсії за 2007 рік незаконними;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова здійснити ОСОБА_1 розрахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарних роки (2011,2012,2013 роки) які передували року звернення про призначення пенсії і яка враховується для розрахунку пенсії за 2014 рік при переході з пенсії по інвалідності на вид пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 14.02.2014 року з виплатою нарахованих сум за мінусом отриманих сум на момент виплати.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що вважає відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без зясування необхідних обставин чим порушив її права, свободи та інтереси.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.02.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання дій протиправним та зобовязання вчинити перерахунок пенсії - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Фрунзенського районного суду м.Харкові від 27.01.2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова щодо відмови у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова щодо відмови у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова на підставі поданої заяви від 14.02.2014 року здійснити переведення призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 14 лютого 2014 року та провести виплати пенсії за віком із врахуванням фактично виплачених сум пенсії по інвалідності.

На виконання зазначеного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.01.2016 року пенсія позивачу була переведена з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 327 «Про підвищення рівнів соціального захисту населення», в якій передбачено зокрема, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року відповідно до Закону перераховуються із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік - 1197,91 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», даний ОСОБА_3 регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону N 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Таким чином, аналізуючи наведені нормативно-правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на виконання вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, доведено належними та допустимими доказами законність та обґрунтованість власних дій з перерахунку пенсії ОСОБА_1

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перераховуючи пенсію ОСОБА_1 з урахуванням середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні з якої сплачені страхові внески за 2007 рік Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова діяло обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.02.2017 року по справі № 645/5050/16-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.02.2017р. по справі № 645/5050/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 29.05.2017 р.