Справа № 554/1737/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 р.Справа № 554/1737/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 31 березня 2017 року по справі № 554/1737/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому просив зобов'язати відповідача провести виплату йому пенсії як військовослужбовцю у відповідності до перерахунку проведеного на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України №18/157 вих.16 від 27.09.2016 року без обмеження її терміна та максимального розміру з 01.09.2016 року, а також провести виплату йому різниці між нарахованою та виплаченою пенсією з 01.09.2016 року.

За наслідками розгляду справи в порядку скороченого провадження, Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 31 березня 2017 року задоволено частково позов.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неналежного розгляду та вирішення питання за наслідками письмової заяви ОСОБА_1 від 06.02.2017 року про виплату пенсії відповідно довідки військової прокуратури Центрального регіону України №18/157 вих.16 від 27.09.2016 року з 01.09.2016 року без обмеження її терміна та максимального розміру, а також різниці між нарахованою та виплаченою пенсією.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути та прийняти відповідне рішення за наслідками письмової заяви ОСОБА_1 від 06.02.2017 року про виплату пенсії відповідно довідки військової прокуратури Центрального регіону України №18/157 вих.16 від 27.09.2016 року з 01.09.2016 року без обмеження її терміна та максимального розміру, а також різниці між нарахованою та виплаченою пенсією.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Відповідач не погодившись з постановою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.31-32).

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів п.3 ч.1 ст.197 КАС України. Неявка сторін в судове засідання, явка яких обов'язковою не визнавалась, не є перешкодою для розгляду та прийняття рішення за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 з 01.08.1989 року по 14.08.2012 року проходив військову службу на офіцерських посадах Збройних Сил України. В той же час з 21.11.2001 року по 14.08.2012 року він був відряджений Міністерством оборони України до органів прокуратури України та проходив службу в військовій прокуратурі Полтавського гарнізону. Наказом Міністра оброни №551 від 10.07.2012 року його звільнено з військової служби в запас відповідно до п. «г» ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу» у зв'язку із скороченням штатів. На підставі вказаного наказу наказом Генерального прокурора України №959к від 08.08.2012 року його звільнено з посади військового прокурора Полтавського гарнізону з 14.08.2012 року та виключено зі списків прокуратури Центрального регіону України. З 15.08.2012 року по 26.03.2015 року працював в органах військової прокуратури України на посаді Полтавського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері. З 27.03.2015 року після повторного призову до ЗС України він знову проходив військову службу на посаді військового прокурора Полтавського гарнізону, а з 18.03.2016 року його звільнено з військової служби та органів прокуратури за станом здоров'я.

З 15.08.2012 року по 05.03.2015 року та з 27.04.2016 року по даний час позивач ОСОБА_1 отримує пенсію як військовослужбовець, з 06.03.2015 року по 26.04.2016 року він отримував пенсію відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» (а.с.1-12, 16-20).

06.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з письмовою заявою про виплату йому пенсії як військовослужбовцю без обмеження її максимального розміру та різниці між нарахованими та виплаченими розмірами пенсії за 2016-2017 року у зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення №7рп/2016 від 20.12.2016 року (а.с.13).

17.02.2017 року йому листом було відмовлено в задоволенні заяви (а.с.14-15).

Здійснюючи апеляційний перегляд колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Як вбачається із змісту положень ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058, територіальний орган Пенсійного фонду за наслідками розгляду наданих документів про перерахунок раніше призначеної пенсії, приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії не пізніше 10 днів з дня їх надходження.

Колегія суддів зазначає, що рішення органу пенсійного забезпечення, є наслідком належного виконання суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій. Саме відповідне рішення про проведення перерахунку пенсії або про відмову у такому перерахунку, і створює правові наслідки для позивача в сфері пенсійного забезпечення.

В той же час, Відповідачем за наслідками звернення позивача із належної заявою про перерахунок, в порушення порядку вирішення цього питання, протягом встановленого законом строку, жодного рішення не прийняв. Обмежившись лише наданням письмової відповіді у вигляді листа від 17.02.2017 року. При чому, суд звертає увагу, що позивач до відповідача не звертався в порядку передбаченого Законом України «Про звернення громадян».

Зазначені дії відповідача є прямим порушенням прав позивача на належне прийняття рішення за наслідками такого звернення, що впливає на зміст пенсійного забезпечення, та можливості оскаржити таке рішення. В даному випадку, лист-відповідь від 17.02.2017 року жодним чином не створює для позивача юридичних наслідків. Саме рішення пенсійного фонду за наслідками належного звернення, є належним способом реалізації суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо проведення перерахунку та виплати пенсії чи відмові у цьому.

Колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи погоджується з висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 31 березня 2017 року по справі № 554/1737/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення, з урахуванням ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.