Справа № 815/1364/17
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1364/17
У Х В А Л А

23 травня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Потоцької Н.В.

судді Балан Я.В.

судді Марина П.П.

секретаря Лопатюк Ю.А.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Білоконь Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про витребування доказів з Державної прикордонної служби України по справі за позовом громадянина Афганістану ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, в якому позивач просить визнати протиправним та скасування рішення ДМСУ від 02.12.2016 р. №630-16 про втрату статусу біженця,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом громадянина Афганістану ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, в якому позивач просить визнати протиправним та скасування рішення ДМСУ від 02.12.2016 р. №630-16 про втрату статусу біженця.

В судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про витребування додаткових доказів з Державної прикордонної служби України, оскільки представник позивача не володіє інформацією стосовно перетинання ОСОБА_2 кордону України (напрямку перетинання, на підставі яких документів), а позивач не може надати йому точну відповідь, оскільки погано володіє російською та українською мовами.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення клопотання про витребування додаткових доказів, мотивуючи це тим, що при проведенні з позивачем додаткової співбесіди він сам повідомив коли, в якому напрямку та на підставі яких документів перетинав кордон України.

Розглядаючи питання щодо витребування письмових доказів, колегія суддів, виходила з наступного.

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2006 року справа "Мороз та інші проти України").

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Airey v. Ireland (Ейрі проти Ірландії), § 24; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §231). Ця гарантія є "одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції" (Pretto and Others v. Italy (Претто та інші проти Італії), § 21). Таким чином, статтю 6 § 1 не можна трактувати обмежено (Moreira de Azevedo v. Portugal (Морейра де Азеведу проти Португалії), § 66). Вимога справедливості застосовується до проваджень узагалом; і не обмежується слуханнями (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece (Стрен Грік Рифайнеріз і Стратіс Андреадіс проти Греції, § 49).

В свою чергу, органи державної влади мають забезпечувати виконання вимог "справедливого суду" Конвенції у кожній окремій справі (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands (Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів), § 33 наприкінці).

Сторони у справі мають право надати суду зауваження, які вони вважають важливими у справі. Це право можна вважати ефективним тільки за умови, що зауваження були "заслухані", тобто відповідно розглянуті судом. Тобто, "суд" має проводити належний розгляд поданих документів і доказів, та наведених сторонами аргументів і доказів (Kraska v. Switzerland (Краска проти Швейцарії), § 30; (Van de Hurk v. the Netherlands (Ван де Гурк проти Нідерландів), Perez v. France (Перез проти Франції) [ВП], § 80). З метою забезпечення ефективності гарантованого цією статтею права, органи влади мають демонструвати "належне ставлення": для заявника, який не має юридичного представника, див. Kerojдrvi v. Finland (Кероярві проти Фінляндії), § 42 і Frettй v. France (Фретте проти Франції), 49; для заявника, який має представника у суді, див. Gцз v. Turkey (Ґоч проти Туреччини) [ВП], § 57.

У відповідності до ст.ст. 69-71 КАС України - доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення обставин справи. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона звертається з такою вимогою до суду. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, Серія A № 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, Серія A № 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Гарантії Статті 6 § 1 є вчинення операцій із доказами на процесуальному рівні. Прийнятність доказів або спосіб їх оцінки за обставинами справи, у першу чергу - питання національних судів, чиїм завданням є оцінка доказів у процесі слухання справи (Garcнa Ruiz v. Spain (Гарсіа Руїз проти Іспанії) [ВП], § 28; Farange S.A. v. France (Фаранж проти Франції) (dйc.)).

З огляду на необхідність дотримання судом вказаних процесуальних гарантій, колегія суддів приходить до висновку про необхідність витребування письмових доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є обов'язковість рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Стаття 271 КАС України передбачає, що у разі неподання без поважних причин письмових чи речових доказів, що витребувані судом, та неповідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів для дослідження судом.

З метою забезпечення повного та об'єктивного розгляду справи, дотримання приписів ЄСПЛ та КАС України, колегія суддів вважає за необхідне витребувати письмові докази, які необхідні для розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 69, 74, 75, 160, 165, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника позивача задовольнити.

Витребувати з Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, Україна, 01601):

- інформацію щодо перетинання кордону України (в якому напрямку, яким чином та на підставі яких документів) громадянином Афганістану ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, в 2014 та 2016 роках та надати відповідні докази.

Витребувану інформацію надати суду в строк до 26.06.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суд, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

Суддя Балан Я.В.

Суддя Марин П.П.