Справа № 812/1703/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 травня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1703/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

при секретарі судового засідання Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом державного підприємства Луганський експертно технічний центр Держпраці до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна податкова інспекція у м.Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом державного підприємства Луганський експертно технічний центр Держпраці до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна податкова інспекція у м.Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

На підставі акту камеральної перевірки від 19.08.2016 № 33/28-05-42/21851104 Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС України було винесено податкові повідомлення-рішення:

№ від 08.09.2016 р., яким ДП Луганський ЕТЦ було нараховано штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток за 11, 4 та 1 календарних днів у розмірі 6729,34 грн. (10% від простроченої суми);

№ від 08.09.2016 р., яким ДП Луганський ЕТЦ було нараховано штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток за 181, 150, 193, 162, 132, 101, 71 та 40 календарних днів у розмірі 56 538,20 грн. (20% від простроченої суми).

Так, податковим органом передбачено, що відповідно до акта перевірки № 33/28-05-42/21851104 від 19.08.2016 встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання із авансових внесків з податку на прибуток підприємств по податкових деклараціях № НОМЕР_1 від 18.02.2014 ( звітна) за 2013 рік та № НОМЕР_2 від 02.03.2015 ( звітна нова) за 2014 рік, визначеного п.57.1 ст.57 розділу II Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), та на підставі статті 126 глави 11 розділу II Податкового кодексу України.

Отримавши акт камеральної перевірки від 19.08.2016 № 33/28-05-42/21851104, ДП Луганський ЕТЦ 26.08.2016 подало до податкового органу заперечення, в якому висловило свою позицію з окресленого питання та незгоду з висновками податкового органу.

Листом від 07.09.2016 №4254/10/28-05-42 СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУДФС повідомило підприємство про відмову в задоволенні вимог заперечення.

ДП «Луганський ЕТЦ» не може погодитися з вказаними у Акті перевірки висновками та, відповідно, з повідомленням-рішенням, що прийняті на їх підставі.

Згідно Звіту про фінансовий результат за 2015 рік ДП Луганський ЕТЦ не мав обсягу доходу, що перевищує 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік, тобто за 2015 рік, який передував даті проведення камеральної перевірки. А тому, враховуючи приписи п. З Розділу II Закону України від 28 грудня 2014 року №71 -VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яка передбачає, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, відповідач не мав права здійснювати перевірку позивача.

Отже, камеральна перевірка ДП Луганський ЕТЦ від 19.08.2016 року з питань -своєчасності сплати до бюджету сум податкових зобов'язань з авансових внесків з податку за прибуток за 2013-2014 роки проведена відповідачем всупереч законодавчій забороні на її проведення, тобто протиправно та передчасно. А, отже, і винесені за результатом такої перевірки податкові повідомлення-рішення від 08 вересня 2016 року № та НОМЕР_3 також є протиправними.

Крім того, Позивач після реєстрації за новою адресою повністю виконав свої податкові зобовязання за період з червня по грудень 2014 року, а також отримав Сертифікат Торгово-промислової палати України № 3459, в якому визначено дату настання та закінчення форс-мажорних обставин ( обставин непереборної сили) для ДП Луганський ЕТЦ, з 01 червня 2014 року по 10 грудня 2014 року, які унеможливили виконання податкових зобовязань щодо сплати податків і зборів в строки та у розмірах, встановлених нормативно-правовими актами.

На підставі викладеного позивач просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення № НОМЕР_4 від 08.09.2016 та № НОМЕР_3 від 08.09.2016.

Представник позивача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами ( а.с.112).

Відповідач - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України, не визнавши позов надав суду письмові заперечення (а.с. 59-60) в яких зазначив, що посилання Позивача на приписи п.3 Розділу II Закону України від 28.12.2014 року № 71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», як підставу визнання протиправним оскаржуваного рішення є недоречним, оскільки період який перевірявся - 2013 та 2014 рік, заборони на проведення камеральних перевірок за 2013 та 2014 рік законодавцем в цій нормі не передбачено.

Щомісячне нарахування узгодженого грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток ДП Луганський ЕТЦ в сумі 486 156,00 грн. здійснювалось в картці особового рахунку з березня 2014 по лютий 2015 за платежем 11023100 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств, організацій, що перебувають у державній власності» на підставі рядка 34 «Авансовий внесок, що підлягає сплаті щомісячно» декларації з податку на прибуток за 2013 рік N від 18.02.2014, відповідно до абзацу 4 п. п 57.1 ст. 57 розділу II ПКУ (в редакції що діяла до 01.01.2015), в якому встановлено зобов'язання платників податку на прибуток щомісячно сплачувати авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

ДП Луганський ЕТЦ не подавало протягом 2014 року квартальної звітності та не змінювало узгоджену, за декларацією 2013 року, суму авансових внесків.

ДП Луганський ЕТЦ надано податкову декларацію з податку на прибуток від 02.03.2015р № НОМЕР_2 (нова звітна), якою задекларувало зменшення нарахованої суми податку у сумі 463 050 грн. та податок на прибуток за звітній період становить (-) 296 201 грн.

Тобто у граничний термін сплати 11.03.2015р. по податковій декларації з податку на прибуток за підсумками 2014 року відбувається зменшення податкових зобов'язань по авансовим внескам по податковій декларації з податку на прибуток за 2013 рік від 18.02.201 № НОМЕР_1 (звітна) за липень 2014р. на суму 39 613грн., серпень 2014р. - 40 513 гра вересень 2014р. - 40 513 грн., жовтень 2014р. - 40 513 грн., листопад 2014р. - 40 513 грн, грудень 2014 р. - 40 513 грн., січень 2015р. - 40 513 грн. та лютий 2015р. - 40 513 грн., які не були своєчасно сплачені в повному обсязі.

А також зазначив, що сертифікат від 05.03.2015 року №3459 виданий на форс-мажорні обставини тільки в частині сплати авансових внесків з податку на прибуток, та ні яким відношенням до мети та результатів камеральної перевірки з питань своєчасності сплати до бюджету сум податкових зобов'язань частини чистого прибутку.

У задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Представник Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову суду не надав ( а.с. 108, 114).

Представник третьої особи - Державна податкова інспекція у м.Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином ( а.с.107, 116).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Державне підприємство Луганський експертно-технічний центр Держпраці, скорочена назва згідно п. 1.6 Статуту - ДП Луганський ЕТЦ, є юридичною особою, , зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, офіс 401 (а.с. 20-24).

11.12.2014 ДП Луганський ЕТЦ змінило місцезнаходження з м.Луганська на м.Сєвєродонецьк.

ДП Луганський ЕТЦ до кінця 2016 року перебувало на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС.

З матеріалів справи вбачається, що головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств невиробничої сфери діяльності СДПІ ОВП у м. Луганську МГУ ДФС на підставі та у порядку п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 76 глави 8 розділу II Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету сум податкових зобовязань з авансових внесків з податку на прибуток за 2013-2014 роки ДП "Луганський ЕТЦ" (код за ), за результатами якої контролюючим органом складено акт від 19.08.2016 № 33/28-05-42/21851104 (а.с. 8-9).

Згідно висновків вказаного акту перевірки встановлено податкового зобовязання з авансових внесків по податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств № НОМЕР_1 від 18.02.2014 (звітна) за 2013 рік та № НОМЕР_2 від 02.03.2015 (звітна нова) за 2014 рік встановлено порушення п. 57.1 ст.57 ПКУ, в частині несвоєчасної сплати авансових внесків по податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств протягом граничних строків у загальній сумі 341126,16 грн.

На підставі вказаного акту перевірки СДПІ ОВП у м. Луганську МГУ ДФС винесено податкове повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_4 від 08.09.2016 р., яким ДП Луганський ЕТЦ було нараховано штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток за 11, 4 та 1 календарних днів у розмірі 6729,34 грн. (10% від простроченої суми) ( а.с. 11);

- № НОМЕР_3 від 08.09.2016 р., яким ДП Луганський ЕТЦ було нараховано штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток за 181, 150, 193, 162, 132, 101, 71 та 40 календарних днів у розмірі 56 538,20 грн. (20% від простроченої суми) (а.с. 10).

За встановлених обставин суд приймає рішення у справі, керуючись такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік Державною фіскальною службою України та її територіальними органами, Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 01 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 01 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи-підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З аналізу викладеного вбачається, що дійсно у 2015-2016 роках діє мораторій на перевірки субєктів господарювання з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік.

Пунктом 76.1 статті 76 Податкового кодексу України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Отже, вказана норма передбачає введення заборони на проведення документальних та фактичних перевірок та не стосується камеральних перевірок податкової звітності та своєчасності її подання, оскільки при проведенні камеральних перевірок не здійснюється будь-яке втручання в господарську діяльність, проведення такої перевірки не потребує винесення наказу, ознайомлення платника податку з таким наказом тощо.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Пунктом 152.4 статті 152 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податку, який прийняв рішення про сплату консолідованого податку, сплачує авансовий внесок з податку згідно з підпунктом 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, такий авансовий внесок сплачується за місцезнаходженням юридичної особи та її відокремлених підрозділів пропорційно питомій вазі суми витрат відокремлених підрозділів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до положень цього розділу, в загальній сумі таких витрат цього платника податку, визначених у останній податковій звітності, поданій таким платником податку.

Відповідно до підпункту 153.3.1 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу , чи ні.

Згідно з підпунктом 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Обов'язок з нарахування та сплати авансового внеску з цього податку, за визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу ставкою, покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу ).

Підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Статтею 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, вказана норма Податкового кодексу України визначає як підставу для застосування штрафних санкцій порушення строків сплати узгодженого грошового зобовязання, а розмір штрафу визначається від погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Податковий кодекс України не містить переліку документів, які можуть підтверджувати факт погашення податкового боргу, однак, відповідно до ст. 87 цього Кодексу джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Жодною іншою нормою глави 9 Погашення податкового боргу платників податків розділу І Податкового кодексу України не передбачено, що погашення податкового боргу може відбуватись шляхом подачі уточнюючих розрахунків чи поданням річної декларації з податку на прибуток з визначенням податкових зобовязань, які є меншими ніж сума раніше визначених авансових внесків.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для застосування до ДП «Луганський ЕТЦ» штрафних фінансових санкцій, що передбачені статтею 126 Податкового кодексу України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, за змістом частини першої статті 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р і від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Сєвєродонецьк, на території якого здійснює господарську діяльність ДП «Луганський ЕТЦ».

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства місто Сєвєродонецьк, є частиною території України де триває антитерористична операція.

Відповідно до ст. 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 березня 2015 року Торгово-промисловою палатою України видано ДП «Луганський ЕТЦ» сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 3459, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 01 червня 2014 року до 10 грудня 2014 року для ДП «Луганський ЕТЦ» щодо сплати податків і зборів в строки та у розмірах, встановлених нормативно-правовими актами, а саме: авансових внесків з податку на прибуток (а.с. 19).

Суд не приймає посилання відповідача на те, що Закон № 1669 не надає права на звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань, та зазначає, що статтею 10 Закону № 1669 прямо зазначено, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Системний аналіз нормативно-правових актів, що регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення, дають підстави вважати, що платники податку, які перебувають на обліку у податкових органах, і які здійснюють господарську діяльність на території, де проводилася АТО або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, на цей період звільняються від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань, зокрема щодо своєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток, авансових платежів тощо.

Разом з цим, суд зазначає, що Закон № 1669 не скасовує обов'язків платника податків, а надає можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі. І, як наслідок, законодавець звільнив позивача від застосування штрафних санкцій і пені з боку податкових органів.

Посилання представника відповідача на те, що позивач не звертався до податкового органу із заявами в порядку статті 100 Податкового кодексу України про розстрочення чи відстрочення податкового боргу суд вважає необґрунтованими, оскільки наявність чи відсутність такого звернення не спростовують факту настання для позивача обставин непереборної сили (форс-мажору) з 1 червня 2014 року, що підтверджено сертифікатом Торгово-промисловою палатою України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 3459 від 05.03.2015.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову, на думку суду, не довів юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів винесення спірного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 08.09.2016 про застосування штрафних санкції у сумі 6729,34 грн та НОМЕР_3 від 08.09.2016 про застосування штрафних санкції у сумі 56538,20 грн.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до приписів ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Отже, проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрнутованість позовних вимог, а відтак даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, з Інспекції за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1378,00 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням (а.с. 2).

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги державного підприємства Луганський експертно технічний центр Держпраці задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області № НОМЕР_4 від 08.09.2016 про застосування до державного підприємства Луганський експертно технічний центр Держпраці штрафних санкції у сумі 6729,34 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області № НОМЕР_3 від 08.09.2016 про застосування до державного підприємства Луганський експертно технічний центр Держпраці штрафних санкції у сумі 56538,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області () на користь державного підприємства Луганський експертно технічний центр Держпраці (код 39792704) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 23 травня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1