Справа № 295/4278/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Перекупка І.Г.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"31" травня 2017 р. Справа № 295/4278/13-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "15" лютого 2017 р. про відмову у перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 до начальника Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира Якиміва Михайла Івановича про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з заявою про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами по справі № 295/4278/13-а. По основному позову просила визнати рішення, прийняте відповідачем щодо зняття її з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, неправомірним та зобов'язати прийняти рішення на підставі передбаченої в акті реагування Уповноваженого Верховної ради України з прав людини міри щодо поновлення права на пільги з 23.02.2007 р. по 07.02.2012 р., а також просила стягнути із відповідача моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Вимоги обґрунтовано тим, що з 1975 р. і по теперішній час проживає в м. Житомирі і з 07.02.2005 р. по 2011 р. перебувала в Єдиному державному реєстрі пільговиків. Зазначила, що 23.02.2007 р. вимушена була виписатись із м. Житомира і прописатись в м. Києві. У 2011 р. позивач дізналась, що її було позбавлено права користуватись пільгами на оплату комунальних послуг як вдови ветерана військової служби, при цьому, як зазначає позивач, вона була позбавлена права на пільги начальником УПСЗН Якимівим М.І. у 2011 р. заднім числом згідно довідки КВЖРЕП-14 від 07.07.2011 р. Вважає рішення про виключення її з реєстру пільговиків, прийняте начальником Якимівим М.І. необґрунтованим та прийнятим з порушенням Конституції України, рішень Конституційного Суду України №1 від 03.06.2009 р. та № 15 від 14.11.2011 р., Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», посилаючись на те, що своє місце проживання вона не змінювала, а відтак не могла бути виключена із реєстру пільговиків.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 15.02.2017 в задоволенні заяви ОСОБА_3 до начальника УПСЗН Богунського району м. Житомира Якиміва Михайла Івановича про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі № 295/4278/13-а, відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира із адміністративним позовом до начальника управління праці та соціального захисту населення Богунської райради м. Житомира (за текстом - УПСЗН) Якиміва М.І., в якому просила визнати рішення, прийняте відповідачем щодо зняття її з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, неправомірним та зобов'язати прийняти рішення на підставі передбаченої в акті реагування Уповноваженого ВРУ з прав людини міри щодо поновлення права на пільги з 23.02.2007 по 07.02.2012 року, а також просила стягнути із відповідача моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 18 червня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2014, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В уточненій заяві про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами позивачка вказує, що істотними нововиявленими обставинами є рішення Конституційного суду №15, відповідно до якого права і свободи людини визначаються виключно законом, а не нормативно правовим актом (п.1 ч. 1 ст. 92 Конституції України). Суд визначив правовою нормою норму підзаконного акту, який не відповідає актам, які мають вищу юридичну силу не тільки в 2014 році, але й 2001, 2003, 2009 роках, прийняв не законне, необґрунтоване рішення, з порушенням норм матеріального права. Вказує, що суду не були відомі ст.ст. 1,3,8,17,19,21,22,24,33,46,48,58,92 Конституції України, рішення Конституційного суду України № 1 від 1999 р., №6 від 1999 р., №15 від 2001 р., ст.ст. 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 2003 р., ст. 34 Європейської хартії, ст. 12 Міжнародної організації по громадянським і політичним правам, ст.ст. 2,5,7,9,70,159,161 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

- встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

- встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Не є нововиявленими обставинами: ті, які виникли після ухвалення рішення (не існували на той момент); ті, на які посилалися як на докази сторони, або об'єктивно могли бути долучені як докази; невчасно подані сторонами докази; офіційні тлумачення Конституційного Суду України, тощо.

При цьому під нововиявленими обставинами слід розуміти лише такі істотні обставини, які існували на час постановлення рішення, але не були і не могли бути відомі заявнику, врахування яких при розгляді справи могло б вплинути на результати її вирішення по суті.

Істотними обставинами справи є ті з них, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили. Під ними необхідно розуміти факти, які мають юридичне значення для спірних взаємовідносин сторін (тобто ці факти існували під час розгляду справи, але не були відомі ні особам, які беруть участь в справі, ні суду, який її розглядав та вирішував справу), це ті обставини, які становлять сутність справи. Тобто йдеться про нові обставини, а не нові докази, встановлені раніше або не враховані судом.

Нововиявленими слід вважати обставини, які об'єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи, але не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

При цьому, не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи. Не відноситься до поняття нововиявленої обставини новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову.

З огляду на викладене, обставини та докази на які посилається заявник не є можуть вважатися нововиявленими згідно статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання заявника на те, що суд першої інстанції не врахував Конституцію України, рішення Конституційного суду, Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Європейську хартію, Міжнародну організацію по громадянським і політичним правам є помилковим, оскільки дані законодавчі та нормативно-правові акти не є нововиявленими обставинами у розумінні статті 245 КАС України.

Аналізуючи наведені норми права та обставини у даній справі, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції від 15 лютого 2017 року про відмову у перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами позивач фактично ставить під сумнів законність та обгрунтованість постанови Богунського районного суду м.Житомира від 18.06.2014 року, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів по судовому рішенню, яке набрало законної сили, оскільки ухвалою Житомирського апеляційого адміністративного суду від 08 вересня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від 18 червня 2014 року без змін.

Відповідно до частини 1 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, право перевірки законності та обґрунтованості прийнятих судових рішень суду першої інстанції має право суд апеляційної інстанції, а право перевірки законності та обґрунтованості прийняти судових рішень суду першої та/або апеляційної інстанції - лише суд касаційної інстанції.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд першої інстанції прийняв судове рішення у вигляді постанови.

Відповідно до статей 158, 253 КАС України у разі залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення суд приймає ухвалу, а не постанову.

Питання виправлення описки може бути вирішено судом першої інстанції відповідно до статті 169 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "15" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Начальник Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира Якимів Михайло Іванович вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,