Справа № 2-а-5-843/09/1423
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2011-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2011 р.Справа № 2-а-5-843/09/1423

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Алєйніков В.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі судової колегії:

головуючого-судді -Кравець О.О.
судді -Золотнікова О.С.
судді -Осіпова Ю.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2009 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про захист соціальних прав, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни", -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Центральному районі м. Миколаєва в якому просив суд постановити рішення, яким відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період 01.01.2006 року до 31.12.2007 року, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь недоплачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу з січня 2006 року по грудень 2007 року включно в сумі 2733,30 грн.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2009 року позов задоволено частково. Зобов'язано УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з періоди з липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та з травня 2008 року. В іншій частині позову -відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове -про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та на нього розповсюджується дія Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 19.11.2004 року.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону (відповідно до редакції статті чинної на час розгляду і вирішення справи), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції вірно застосував рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 у справі щодо відповідності положень ст. 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст. 98, 101, 103, 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні права громадян), зокрема, п.12, ст. 71 та ст. 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" визнані неконституційними.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вказані положення Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" не можуть бути застосовані, оскільки вони суперечать нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до існуючих законів (ч. 3 ст. 22 Конституції України).

Враховуючи рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), від 09 липня 2007 року, позивач мав право на підвищення пенсії саме з цієї дати. За таких підстав, колегія суддів вважає, що права позивача підлягають захисту з 09 липня 2007 року.

Крім того, колегія суддів вважає неможливим погодитися з висновком суду щодо проведення перерахунку пенсії позивачці за 2008 рік. Оскільки, виходячи із позовних вимог, позивач просив суд зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії за 2006-2007 роки, підвищивши її на 30% від мінімальної пенсії за віком, колегія суддів, спираючись на ч.2 ст. 11 КАС України, вважає доцільним розглядати адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України і не виходити за межі позовних вимог.

Однак, погодитися з датою початку проведення перерахунку пенсії, вказаною позивачу - неможливо, оскільки річний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось його право на отримання підвищеної пенсії.

Відповідно до ст.99 КАС України, - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 29 вересня 2008 року. За таких підстав, права позивача підлягають захисту з 29.09.2007 року, тобто в межах річного строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України»і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Беручи до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни»відповідно до ст. 6 Закону, колегія суддів зазначає, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно визначив періоди часу, коли право позивача на отримання підвищеної пенсії було порушено, тому постанова суду підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4. ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва -задовольнити частково, а постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 березня 2009 року -скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 -задовольнити частково: зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_4 підвищення до пенсії, відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за періоди: з 29 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно .

В задоволенні іншої частини позову -відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Кравець О.О.
Судді: Золотніков О.С.
Осіпов Ю.В.