Справа № 336/1009/17
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

10.05.17Справа № 336/1009/17
Пр. № 2-а/336/121/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

10 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Щасливої О.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, про визнання незаконними дій відповідача щодо розрахунку її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за 2007 рік, а також про зобовязання відповідача провести перерахунок її пенсії згідно із ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2011-2013 роки та здійснити виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В позові зазначає, що вона з 30 січня 2006 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя і до 16 квітня 2014 року отримувала пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З вказаного часу отримує пенсію за віком згідно з положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При призначенні їй пенсії за цим Законом відповідач безпідставно застосував показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за 2007 рік, тоді як необхідно було застосовувати відповідний показник за 2011-2013 роки, які передували призначенню їй пенсії за віком. Розрахунок відповідача є невірним, оскільки сталося не переведення з одного виду пенсії на інший, а було вперше призначено пенсію за іншим законом.

В січні 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про застосування цього показника, проте відповідач 23 січня 2017 року письмово повідомив, що при переведенні позивача з одного виду пенсії на інший обґрунтовано застосований показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, такими, що посягають на її право на пенсійне забезпечення у строгій відповідності до вимог закону, тому просить про задоволення позову.

Крім того, просить покласти на відповідача понесені нею видатки зі сплати правової допомоги адвоката у сумі 1500 грн.

З письмових заперечень відповідача випливає, що позивач з 30 січня 2006 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя і отримує пенсію за вислугу років, а з 16 квітня 2014 року пенсію за віком. У відповідності до ст. 45 Закону України«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при переведенні на інший вид пенсії застосований показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, у випадку позивача це показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

У звязку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що позивач з 30 січня 2006 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, і до 16 квітня 2014 року отримувала пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З вказаного часу, а саме: з 16 квітня 2014 року, отримує пенсію за віком згідно з положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

13 січня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії із застосуванням показника за 2011-2013 року, в задоволення якої листом начальника управління від 23.01.2017 року їй відмовлено (а. с. 5, 6).

В силу ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною першою ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів органу Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

З наведених положень законодавства про пенсійне забезпечення та загальнообов'язкове державне пенсійне страхування випливає, що порядок призначення різних видів пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, регламентовано різними законами, зокрема Законом № 1058-ІУ, відповідно до ч. 3 ст. 45 якого переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за баженням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 цього Закону для призначення пенсії.

Наведені положення ст. 45 Закону України № 1058-ІУ свідчать про те, що частиною третьою статті 45 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Між тим пенсія, яку отримувала позивач до 16 квітня 2014 року, була призначена за іншим Законом, а саме: за Законом України «Про пенсійне забезпечення», тому у даному випадку мало місце призначення пенсії, розрахунок якої належало здійснювати у відповідності до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи позов на користь позивача, суд звертає увагу і на нелогічність заяви відповідача про застосування при призначенні пенсії показника середньої заробітної плати за 2007 рік, оскільки, якщо виходити із змісту наведеної статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосуванню підлягає показник, що враховувався при попередньому призначенні, тобто показник за 2006 рік, оскільки перше призначення позивачеві пенсії за вислугу років сталося 30 січня 2006 року.

Висновок суду про те, що в квітні 2014 року сталося призначення пенсії, передбаченої іншим Законом, підкріплює зміст наведеної статті 9 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка не передбачає такого виду пенсії як пенсія за вислугу років на відміну від ст. 2 Закону України ««Про пенсійне забезпечення», де зазначений цей вид пенсії.

За змістом ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень та про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для захисту права позивача в обраний ним спосіб і зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 на загальних підставах відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою про призначення пенсії за віком, виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Застосовуючи цей спосіб захисту, суд вважає, що його період повинен простиратися в межах встановленого законодавством шестимісячного строку звернення за судовим заходом, і виходячи з того, що позивач надала суду цей позов 21 лютого 2017 року, вважає за необхідне захистити право позивача з 21 серпня 2016 року, відкидаючи його вимогу про початок цього строку з 1 червня 2016 року як необґрунтовану.

Вирішуючи питання про покладення на відповідача видатків зі сплати правової допомоги, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

За змістом ч. 3 ст. 90 КАС України граничний розмір компенсації витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, які в силу ст. 87 КАС відносяться до судових витрат, встановлюється законом.

В силу Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Оскільки наведені в розрахунку витрат на правову допомогу суми всупереч вимог ст. 94 КАС України не підтверджені документально крізь призму тривалості їх надання, суд не вбачає підстав для ухвалення рішення в цій частині на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9-11, 99-103, 159-162, 185, 186, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за 2007 рік.

Зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 21 серпня 2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією (2011-2013 роки).

Решту вимог залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.В. Щаслива