Справа № 804/489/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 р. Справа № 804/489/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Весташляхбуд» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Весташляхбуд» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.12.2016 №571/4.1-2/458.
За результатами означеної перевірки складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 28.11.2016 №571/4.1-2 та припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №571/4.1-2-406 від 28.11.2016, в якому вказано про порушення позивачем ч.1 ст.53, ч.1 ст.106 КЗпП України, ст. 83 КЗпП України. Позивач вважає, що висновки, зроблені за результатами перевірки та викладені в акті №571/4.1-2 від 28.11.2016 є такими, що не відповідають дійсності та зроблені без урахування всіх документів, які надавалися перевіряючим на підтвердження відсутності порушень законодавства про працю ТОВ «Весташляхбуд». За таких обставин, прийнята на підставі означеного акта постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.12.2016 №571/4.1-2/458 є протиправною та підлягає скасуванню судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №804/489/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 31.01.2017 об 11:45 год. Останнє судове засідання відбулося 24.02.2017.
Відповідачем надані письмові заперечення проти позову, в яких останній зазначив, що за наслідками здійсненого позапланового заходу (перевірки ТОВ «Весташляхбуд») на предмет дотримання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області виявлені порушення ч.1 ст. 53 та ч.1 ст.106 КЗпП України, які полягали у перевищенні робочого дня працівників позивача напередодні святкового дня 8 березня 2016 року, у звязку з чим тривалість робочого дня співробітників підприємства становили 8 годин замість 7 годин. Також, при звільненні працівника ОСОБА_5 (період трудових відносин з 29.03.2016 по 02.09.2016) компенсація за невикористану відпустку нарахована за 10 календарних днів, а необхідно було нарахувати і виплатити за 11 календарних днів. Так, працівник працював 158к.д/355*24=10,68 днів; при звільненні ОСОБА_6 (період трудових відносин з 06.05.2016 по 22.08.2016) компенсація за невикористану відпустку нарахована за 5 календарних днів, при тому, що необхідно було нарахувати і виплатити за 7 календарних днів. Так, працівник працював 109 к.д./355*24 = 7,36 днів.
Зазначені порушення зафіксовані в акті перевірки №571/4.1-2 від 28.11.2016, на підставі якого Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову від 19.12.2016 №571/4.1-2/458 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, за якою на ТОВ «Весташляхбуд» накладений штраф у розмірі 464000,00 грн. За таких обставин та у звязку з наявністю на підприємстві позивача вказаних порушень, постанова від 19.12.2016 №571/4.1-2/458 винесена правомірно, а тому у суду відсутні підстави для її скасування.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
За результатами перевірки складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 28.11.2016 №571/4.1-2, в якому зафіксовані виявлені під час перевірки порушення частини першої статті 53, частини першої статті 106 КЗпП України, статті 83 КЗпП України.
На підставі акту перевірки та виявлених порушень, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено припис №571/4.1-2-406 від 28.11.2016 на усунення порушень.
У відповідності до вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, матеріали позапланової перевірки було розглянуто першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_7 та винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.12.2016 №571/4.1-2/458 у розмірі 464000,00 грн.
Надаючи оцінку правомірності прийняття оскарженої постанови, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.
Згідно пункту першого Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України №386/2011 від 06.04.2011, Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-премєр міністра України Міністра соціальної політики.
Основним завданням Держпраці України є, зокрема, реалізація державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про працю (п. 3 Положення про Державну інспекцію України з питань праці).
Згідно зі ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Підпунктом четвертим пункту четвертого Положення про Державну інспекцію України з питань праці встановлено, що Держпраці здійснює державний нагляд та контроль за дотриманням підприємствами, установами, організаціями, у тому числі громадськими організаціями, інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, законодавства про зайнятість та працевлаштування інвалідів у частині виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.
Відповідно до п.7 Положення про Державну інспекцію України з питань праці передбачено, що Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Дніпропетровської області.
За умовами статті 53 КЗпП України, напередодні святкових і неробочих днів (стаття 73 КЗпП) тривалість роботи працівників, крім працівників, зазначених у статті 51 цього Кодексу, скорочується на одну годину як при п'ятиденному, так і при шестиденному робочому тижні.
Частиною першої статті 106 КЗпП України передбачено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.
Окрім того, відповідно до статті 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину інваліда з дитинства підгрупи А I групи.
Статтею 24 Закону України «Про відпустки» визначено, що грошова компенсація працівникам за всі не використані ними дні щорічної відпустки виплачується лише у разі їхнього звільнення.
Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсацій за невикористану відпустку провадиться згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців виплати компенсації за невикористану відпустку.
Якщо працівниками відпрацьовано менше 12 календарних місяців, то обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто, з першого числа місяця після оформлення до першого числа місяця, в якому виплачується компенсація за невикористану відпустку.
Як вбачається з тексту постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 19.12.2016 № 571/4.1-2/458, порушення ТОВ «Весташляхбуд» частини першої статті 53 та частини першої статті 106 КЗпП України полягало у тому, що відповідно до табелю обліку робочого часу за березень 2016 року тривалість роботи 30-ти працівників, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37 у понеділок 7 березня 2016 року напередодні святкового дня 8 березня 2016 року (Міжнародний жіночий день) складала 8 годин, що перевищує на одну годину законодавчо встановлену норму тривалості робочого часу напередодні святкових днів та порушує вимоги ч.1 ст.53 КЗпП України.
В матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії табелів виходу на роботу працівників за березень 2016 року, зокрема, по співробітникам: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37 Згідно інформації, що міститься в означених табелях, всі перелічені працівники підприємства позивача 07 березня 2016 року працювали 7 годин, як того і вимагає частина перша статті 53 КЗпП України.
Окрім того, до матеріалів справи залучені письмові пояснення вказаних працівників позивача: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37В, в яких працівники позивача підтвердили той факт, що 07 березня 2016 року їх робочий день тривав з 08 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., обідня перерва тривала з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., тобто тривалість робочого дня 07 березня 2016 року становила 7 годин.
Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та аналізуючи надані сторонами докази судом встановлено, що робочий день 07 березня 2016 року було скорочено позивачем на 1 годину, як того вимагає стаття 53 КЗпП України, у звязку з чим порушення частини першої статті 106 КЗпП України ТОВ «Весташляхбуд» не допускалося та не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.
Також, в оскарженій постанові про накладення штрафу про накладення штрафу уповноваженими особами від 19.12.2016 № 571/4.1-2/458 зазначено, що при звільненні ОСОБА_5 (період трудових відносин з 29.03.2016 по 02.09.2016) компенсація за невикористану відпустку нарахована за 10 календарних днів, а необхідно було нарахувати і виплатити за 11 календарних днів. Так, працівник працював 158к.д/355*24=10,68 днів; при звільненні ОСОБА_6 (період трудових відносин з 06.05.2016 по 22.08.2016) компенсація за невикористану відпустку нарахована за 5 календарних днів, при тому, що необхідно було нарахувати і виплатити за 7 календарних днів. Так, працівник працював 109 к.д./355*24 = 7,36 днів.
Згідно зі статтею 83 КЗпП України та статтею 24 Закону «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам з дітьми.
Суд зазначає, що загальний нормативно - правовий акт, який би визначав порядок розрахунку кількості днів невикористаної відпустки відсутній. При цьому, кількість днів невикористаної щорічної відпустки доцільно розраховувати виходячи з фактичної тривалості належної працівникові щорічної відпустки, пропорційно відпрацьованому ним часу.
У свою чергу, Мінсоцполітики у листі від 28.10.2016 №616/13/116-16 пропонує скористатися для таких розрахунків механізмом нарахування оплати за дні відпустки, закладеним у постанові КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
Так, частиною 2 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати визначено, що у випадках коли працівниками відпрацьовано менше 12 календарних місяців, то обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто, з першого числа місяця після оформлення до першого числа місяця, в якому виплачується компенсація за невикористану відпустку.
Пунктом 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати передбачено, що нарахування компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 мiсяцiв або за менший фактично відпрацьований період на вiдповiдну кiлькiсть календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових i неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.
Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються i не оплачуються.
Тобто, тривалість днів щорічної відпустки пропорційно відпрацьованому часу у спірних ситуаціях розраховується наступним чином.
24 к.д. щорічної відпустки (встановленої у позивача) необхідно поділити на 355 к.д. (кількість днів у 2016 році за відрахуванням 11 святкових та неробочих днів встановлених у 2016 році) та помножити на кількість фактично відпрацьованих днів працівників за відрахуванням святкових та неробочих днів, встановлених у 2016 році в період їх фактичної роботи у позивача.
З огляду на те, що як встановлено судом, період трудових відносин ОСОБА_5 становив з 29.03.2016 по 02.09.2016, а ОСОБА_6 - з 06.06.2016 по 22.08.2016, позивач правильно розрахував дні невикористаної щорічної відпустки для виплати компенсації у розмірі відповідно 10 та 5 календарних днів, а тому жодних порушень трудового законодавства при розрахунку компенсації за невикористану відпустку не було.
Окрім того, позивач вказав, що під час проведення планової перевірки додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, яка здійснювалося на підприємстві у період з 13.09.2016-23.09.2016 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області не було виявлено порушень (акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 23.09.2016 №359/4.7-03), що містяться в акті перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 28.11.2016№571/4.1-2, хоча питання, які були предметом позапланової перевірки, здійсненої у період з 22.11.2016 по 28.11.2016, охоплювалися також раніше проведеним плановим заходом.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи наведене вище та з огляду на встановлені фактичні обставини справи у даній справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог і доведеність позивачем невідповідності винесеної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.12.2016 №571/4.1-2/458 вимогам законодавства про працю.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Весташляхбуд" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.12.2016 №571/4.1-2/458.
Стягнути з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Весташляхбуд" судові витрати з оплати судового збору у розмірі 6960 (шість тисяч девятсот шістдесят) грн. 00 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 01 березня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1