Справа № 803/1942/16
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/2607/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Сахарчука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року в адміністративній справі № 803/1942/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4) до Луцької ОДПІ про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ФОП ОСОБА_4 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправними і скасувати прийняті Луцькою ОДПІ податкові повідомлення-рішення №№ та від 07.10.2016 р., а також рішення № від 20.12.2016 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що ці рішення є безпідставними.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила Луцька ОДПІ, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а обставини справи досліджені неповно та необ'єктивно. Тому просила скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що прийняті рішення є правомірними, оскільки перевіркою достовірно встановлено, що відповідачем занижено валовий дохід на суму 9 542 516,70 грн та витрати на суму 2 765 086,20 грн, тобто занижено чистий дохід за 2014 рік на суму 6 777 430,50 грн; відповідно було занижено податок з доходів фізичних осіб (далі - ПДФО), що підлягає сплаті до бюджету за 2014 рік на суму 1 149 993,78 грн. Крім того, за рахунок заниження чистого доходу за 2014 рік ним занижено дохід, на який нараховується єдиний соціальний внесок, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, за 2014 рік на суму 73 141,29 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_4 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності; у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р. здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування та сплачував до бюджету самостійно розраховані авансові платежі з ПДФО.

У період з 29.06.2016 р. по 18.07.2016 р. Луцькою ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за результатами якої складено акт від 25.07.2016 р. № 3363/13-04/НОМЕР_4.

Відповідно до результатів перевірки ФОП ОСОБА_4 порушив:

- пункт 2 частини першої статті 7, пункти 2, 3, 9 статті 9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», внаслідок чого занизив єдиний соціальний внесок за 2014 рік на суму 73 141,29 грн;

- пункт 44.1 статті 44, пункти 177.2, 177.4, 177.10 статті 177, пункт 178.6 статті 178 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого занизив ПДФО за 2014 рік на суму 1149 993,78 грн;

- пункти 44.1, 44.3 статті 44 ПК України, а саме: платник не веде обліку доходів і витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;

- пункт 177.10 статті 177 ПК України, а саме: платник не веде книгу обліку доходів і витрат;

- пункт 176.2 «б» статті 176 ПК України, Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДФС від 13.01.2015 р. № 4, а саме: не відображено виплачений дохід самозайнятим особам підприємцям за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки від 25.07.2016 р. Луцька ОДПІ в період з 08.09.2016 р. по 14.09.2016 р. провела документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань, викладених в запереченні, за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р., про що складено акт від 21.09.2016 р. № 4488/13-04/НОМЕР_4.

Відповідно до результатів перевірки позивач порушив:

- пункт 2 частини першої статті 7, пункти 2, 3, 9 статті 9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», внаслідок чого занижено єдиний соціальний внесок за 2014 рік на суму 73 141,29 грн;

- пункт 44.1 статті 44, пункти 177.2, 177.4, 177.10 статті 177, пункт 178.6 статті 178 ПК України, внаслідок чого занижено ПДФО за 2014 рік на суму 1149 993,78 грн;

- пункти 44.1, 44.3 статті 44 ПК України, а саме: платником не ведеться облік доходів і витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;

- пункту 177.10 статті 177 ПК України, а саме: платником не ведеться книга обліку доходів і витрат;

- пункт 176.2 «б» статті 176 ПК України, Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДФС від 13.01.2015 року № 4, а саме: не відображено виплачений дохід самозайнятим особам підприємцям за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р.

Перевіркою встановлено, що книга обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_4 на загальній системі оподаткування за 2014 та 2015 роки не була надана до перевірки, так як на початку 2016 року була ним втрачена, що підтверджується висновком Луцького ВП Головного управління Національної поліції у Волинській області від 02.03.2016 р. № 4688.

Позивач у ході перевірки не надав залишків товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) по позиціях станом на 01.01.2014 р. та на 01.01.2015 р., книгу обліку доходів і витрат, оборотно-сальдові відомості по рахунках, регістри (рахунки) бухгалтерського обліку та інші документи, тому для встановлення одержаного доходу були використані отримані та видані видаткові накладні, видані та отримані податкові накладні, суми залишків ТМЦ на початок та на кінець періоду, дебіторська і кредиторська заборгованість.

Згідно з даними перевірки залишки ТМЦ (без ПДВ) становили станом на 01.01.2014 р. - 2316 297,38 грн, станом на 31.12.2015 р. - 9230 507,50 грн. Залишки ТМЦ станом на 01.01.2015 р. позивачем на дату завершення перевірки не надано, тому перевіркою враховано, що залишки ТМЦ станом на 01.01.2015 р. відсутні. Так як залишки станом на 01.01.2014 р. становили 2316 297,38 грн, а станом на 01.01.2015 р. відсутні, тому залишки товарів, які реалізовані, підлягають включенню до складу валового доходу.

Таким чином, загальний валовий дохід позивача за 2014 рік становить 15 247 121,88 грн, однак ним задекларовано дохід за 2014 рік в сумі 5704 605,18 грн, тобто занижено валовий дохід на суму 9542 516,70 грн.

Перевіркою з урахуванням інших витрат, РКО, витрат на оплату праці та витрат на придбання ТМЦ, що реалізовані або використанні при наданні послуг, встановлені витрати за 2014 рік в сумі 8432 001,38 грн; позивачем задекларовано витрати в сумі 5666 915,18 грн, тобто занижено витрати за 2014 рік на суму 2765 086,20 грн.

У зв'язку з цим Луцька ОДПІ дійшла висновку, що ФОП ОСОБА_4 занизив суму чистого доходу за 2014 рік на суму 6777 430,50 грн, тому відповідно занизив ПДФО, що підлягає сплаті до бюджету за 2014 рік на суму 1149 993,78 грн.

Також перевіркою встановлено, що позивач за рахунок заниження чистого доходу за 2014 рік на суму 6777 430,50 грн занизив дохід, на який нараховується єдиний соціальний внесок, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, за 2014 рік на суму 73 141,29 грн.

Відповідно до встановлених порушень Луцькою ОДПІ винесено:

1) податкове повідомлення-рішення від 07.10.2016 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 1437 492,23 грн, з яких: основний платіж - 1149 993,78 грн, штрафні (фінансові) санкції - 287 498,45 грн;

2) податкове повідомлення-рішення від 07.10.2016 р. № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення порядку подання інформації про фізичних осіб-платників податку в сумі 510 грн;

3) рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.12.2016 р. № , яким до позивача за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску застосовані фінансові санкції в розмірі 7314,13 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, ФОП ОСОБА_4 оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що висновки податкового органу щодо повної відсутності залишків ТМЦ станом на 2015 рік є безпідставними, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а відтак безпідставними є й висновки щодо віднесення залишків ТМЦ, що існували станом на 01.01.2014 року, як таких, що реалізовані у вказаний період часу - до доходів підприємця за 2014 рік.

Відповідно безпідставними є й висновки податкового органу щодо заниження ФОП ОСОБА_4 суми чистого доходу за 2014 рік на суму 6777 430,50 грн та суми ПДФО за 2014 рік на загальну суму 1149 993,78 грн; такі не знайшли свого підтвердження й у ході з'ясування обставин справи по суті, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на відсутність завищення ФОП ОСОБА_4 чистого доходу за 2014 рік на суму 6777 430,50 грн, який є базою для нарахування єдиного соціального внеску, протиправним є й рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.12.2016 р. № в розмірі 7314,13 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції і вважає їх правильними з огляду на таке.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначається статтею 177 ПК України.

Відповідно до пункту 177.1 цієї статті доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 177.2 статті 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Таким чином, в силу положень пункту 177.4 статті 177 ПК України фізична особа - підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування, вправі зменшити свій загальний оподатковуваний дохід тільки на суму документально підтверджених витрат, які відносять до витрат операційної діяльності згідно із розділом ІІІ цього Кодексу.

Так, пунктом 138.1 статті 138 ПК України (в редакції, що діяла станом на 01.01.2015 р.) визначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (підпункт 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України).

Відповідно до пункту 138.4 статті 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно із пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У зв'язку з ненаданням під час перевірки ФОП ОСОБА_4 книги обліку доходів та витрат; документів, які підтверджують залишки ТМЦ станом на 2015 рік, для встановлення одержаного позивачем доходу податковий орган використав отримані та видані позивачем видаткові накладні, податкові накладні, суми залишків ТМЦ на початок та кінець періоду, дебіторську і кредиторську заборгованість; первинні документи по контрагентах, зокрема, договори, акти прийому-передачі, акти звірки взаєморозрахунків, оборотно-сальдові відомості по рахунках; акт проведеної за вимогою Луцької ОДПІ інвентаризації ТМЦ на складі від 11.07.2016 року, згідно із яким станом на 11.07.2016 р. залишки ТМЦ склали 5561 одиницю на суму 8955 948,64 грн без ПДВ.

На підставі вказаних документів (зокрема, шляхом порівняння вартості придбаних ТМЦ та їх залишків) податковий орган дійшов висновку про заниження позивачем за 2014 рік валового доходу на суму 9 542 516,70 грн (15 247 121,88 грн - 5704 605,18 грн) та витрат на суму 2 765 086,20 грн (8432 001,38 грн - 5666915,18 грн), тобто занижено чистий дохід за 2014 рік на суму 6777 430,50 грн; відповідно було занижено ПДФО, що підлягає сплаті до бюджету за 2014 рік на суму 1149 993,78 грн і за рахунок заниження чистого доходу за 2014 рік було занижено дохід, на який нараховується єдиний соціальний внесок, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, за 2014 рік на суму 73 141,29 грн.

Крім того, встановлено, що в ході проведення перевірки позивачем було надано договори консигнації (реалізації товарів) від 20.06.2015 р. та 25.11.2016 р. і акти прийому-передачі ТМЦ, відповідно до яких позивач передав ФОП ОСОБА_5 ТМЦ на суму 3821 743,09 грн і ФОП ОСОБА_6 - на суму 5995 083,24 грн.

Згідно із цими договорами ТМЦ, передані ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 є власністю ФОП ОСОБА_4 до моменту їх продажу покупцю.

Вказані обставини також підтверджуються листами ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5 від 25.07.2016 року, які були подані на вимогу Луцької ОДПІ від 01.07.2016 року.

Обраховуючи суму валового доходу (а надалі - похідні від нього суми), податковий орган дійшов висновку щодо повної відсутності у позивача залишків ТМЦ станом на 2015 рік, а відтак відніс залишки ТМЦ, що існували станом на 01.01.2014 року, до таких, що реалізовані у вказаний період часу - до доходів підприємця за 2014 рік.

Проте, податковий орган не взяв до уваги (проігнорував) зазначені вище договори консигнації (реалізації товарів), акти прийому-передачі ТМЦ (складені на виконання цих договорів) та листи ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5, що підтверджують передачу частини придбаних позивачем ТМЦ цим підприємцям для реалізації.

Як пояснив представник позивача, ФОП ОСОБА_7 є регіональним дистриб'ютором фірми «Nokian»; здійснює реалізацію шин цієї фірми у власних торгових точках.

Також йому в цьому допомагають дружина і син, які також зареєстровані як ФОП і здійснюють реалізацію ТМЦ паралельно з ним; на час здійснення перевірки у ФОП ОСОБА_4 передані їм для реалізації ТМЦ не були ними реалізовані і знаходились у них.

Проте, вказані обставини податкових органом не були спростовані; зокрема, не було проведено зустрічних звірок з ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5, перевірку наявності у них цих ТМЦ (інвентаризацію залишків ТМЦ) тощо.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч зазначеним приписам відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень і заперечуючи проти адміністративного позову, правомірності своїх дій належними та допустимими доказами не підтвердив.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції в тому, що висновки Луцької ОДПІ щодо заниження позивачем суми чистого доходу за 2014 рік, валових витрат, а відтак і суми ПДФО за 2014 рік не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справу, у зв'язку з чим оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року в адміністративній справі № 803/1942/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. М. Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 29 травня 2017 року.