Справа № 813/4598/16
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4851/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Богдан А.О.,

представника позивача - Янкович Н.А.,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі за позовом Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Галицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області звернулася з позовом до ФО-П ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладеного відповідно до рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 08.12.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 08.12.2016 року прийнято у відповідності до вимог ст. 94 ПК України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Галицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що Галицькою ОДПІ видано наказ № 701 від 30.11.2016 року про проведення фактичної перевірки ФО-П ОСОБА_3.

Підставою для видачі вказаного наказу та проведення податкової перевірки слугувало отримання апелянтом інформації про можливе порушення відповідачем вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту у зв'язку з поданням останнім податкових декларацій з нульовими показниками за наявності ліцензії на торгівлю алкогольними напоями. Вказану інформацію отримано від ГУ ДФС у Львівській області та контрагента відповідача ТОВ "Львівський лікеро-горілчаний торговий дім".

Відповідно до направлень на перевірку № 756 від 30.11.2016 року та № 757 від 30.11.2016 року посадові особи Галицької ОДПІ направлені на фактичну перевірку з 30.11.2016 року тривалістю 5 робочих днів.

30.11.2016 року посадовими особами Галицької ОДПІ складено акт № 176/13-04-40-00/НОМЕР_1 відмови від підпису у направленні на перевірку, згідно якого ФО-П ОСОБА_3 30.11.2016 року, ознайомившись з направленнями № 756 та № 757 від 30.11.2016 року та наказом № 701 від 30.11.2016 року відмовився від підпису у направленні на перевірку, чим порушено вимоги ст. 81 ПК України. Крім того, 30.11.2016 року посадовими особами Галицької ОДПІ складено акт № 177/13-04-40-00/НОМЕР_1 не допуску до проведення фактичної перевірки, відповідно до якого ФО-П ОСОБА_3 30.11.2016 року, ознайомившись з направленнями № 756 та № 757 від 30.11.2016 року та наказом № 701 від 30.11.2016 року не допустив до проведення фактичної перевірки, чим порушено вимоги ст. 20 та ст. 81 ПК України.

06.12.2016 року посадовими особами Галицької ОДПІ складено акт № 180/13-04-40-00/НОМЕР_1 відмови від підпису у направленні на перевірку, відповідно до якого ФО-П ОСОБА_3 06.12.2016 року, ознайомившись з направленнями № 756 та № 757 від 30.11.2016 року та наказом № 701 від 30.11.2016 року відмовився від підпису у направленні на перевірку, чим порушено вимоги ст. 81 ПК України. Крім того, 06.12.2016 року посадовими особами Галицької ОДПІ складено акт № 181/13-04-40-00/НОМЕР_1 не допуску до проведення фактичної перевірки, відповідно до якого ФО-П ОСОБА_3 06.12.2016 року, ознайомившись з направленнями № 756 та № 757 від 30.11.2016 року та наказом № 701 від 30.11.2016 року не допустив працівників ДПІ до проведення фактичної перевірки, чим порушив вимоги ст. 20 та ст. 81 ПК України.

08.12.2016 року начальником Галицької ОДПІ на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 35/40-00 від 07.12.2016 року було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 15716, яким застосовано адміністративний арешт майна платника податків ФО-П ОСОБА_3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно з вимогами ст. 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції), такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови.

У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

В разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

У разі відмови платника податків та/або його посадових осіб підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Відповідно до ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Пунктом 94.10. статті 94 ПК України передбачено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 15716, яким застосовано адміністративний арешт майна платника податків ФО-П ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, прийнято начальником Галицької ОДПІ 08.12.2016 року о 10 год. 00 хв., а апелянт звернувся до суду з адміністративним позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна аж 27.12.2016 року, тобто зі спливом строку, встановленого п. 94.10. ст. 94 КАС України.

Крім того, зазначена норма Податкового кодексу України кореспондує з п. 2 ч. 1 ст.1833 КАС України, відповідно до якого провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Як встановлено, 08.12.2016 року о 14 год. 05 хв. до Львівського окружного адміністративного суду надійшло подання Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ФО-П ОСОБА_3, в порядку статті 183-3 КАС України. Ухвалою суду від 09.12.2016 року вказане подання повернуто заявнику, оскільки останнім не усунуто недоліків подання у строк, встановлений судом.

Апелянт не позбавлений права на звернення до суду з позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, однак таке звернення та прийняття судом рішення за його наслідками можливе виключно в межах строку, встановленого п. 94.10. ст.94 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна у зв'язку зі спливом строку, встановленого п. 94.10. ст. 94 КАС України, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі №813/4598/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький

Повний текст судового рішення виготовлено 02.06.2017 року