Справа № 826/18414/16
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Кривохижій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної служби геології та надр України до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

Державна служба геології та надр України звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Думанської А.Л. про накладення штрафу від 04.11.2016 року у виконавчому провадженні № 51788162.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, в зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, виконавче провадження № 51788162 відкрито 27.07.2016 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Київським апеляційним адміністративним судом від 21.07.2016 у справі № 826/6873/16 про зобов'язання Державну службу геології та надр України видати товариству з обмеженою відповідальністю «Атомні енергетичні системи України» спеціальні дозволи на користування надрами з метою геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки Михайлівської площі уранових руд на 5 років, що знаходиться у Казанківському районі Миколаївської області, за 5 км на південний захід від с. Миколаївка, за 40 км на захід від м. Кривий Ріг згідно з поданою заявою від 10.02.2016 № 10- 2/5; Сафонівської ділянки уранових руд на 5 років, що знаходиться у Казанківському районі Миколаївської області, в 120 км на південний захід від м. Жовті Води та в 65 км від м. Кривий Ріг згідно з поданою заявою від 24.02.2016 №24-02/2; Садової площі уранових руд на 5 років, що заходиться в Арбузинському районі Миколаївської області, в 40 км на південний схід від м. Первомайськ та в 6 км на північний захід від районного центру смт. Абрузинка; Новогурівської ділянки уранових руд на 5 років, що знаходиться в Криничанському та П'ятихатському районах Дніпропетровської області згідно з поданою заявою від 25.02.2016 № 25-02/4; Сурської площі уранових руд на 5 років, що знаходиться в 30 км на південний захід від м. Дніпропетровськ згідно з поданою заявою від 25.02.2016 № 25-02/6.

У зв'язку з невиконанням боржником рішення суду, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Думанська А.Л. прийняла постанову від 04.11.2016 року про накладення на позивача штрафу в розмірі 1360 грн.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна постанова прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, 5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», яким встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (пункти 5-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення»).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з приписами статті 17 цього Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів.

Частиною другою статті 25 Закону передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно правил частин першої, другої статті 75 Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно правил статті 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, станом на 04.11.2016 у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо виконання боржником судового рішення.

При цьому, у матеріалах виконавчого провадження наявні постанова про накладення на позивача штрафу від 16.08.2016 у розмірі 680 грн., вимога державного виконавця від 16.08.2016 року № 20.1/423/3.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

При цьому, мотивуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що в рамках оскаржуваного виконавчого провадження неможливо виконати судове рішення, оскільки воно є невмотивованим та необґрунтованим. Тобто, фактично скаржник надає оцінку рішенню суду, яке набрало законної сили та підлягає обов'язковому виконанню на всій території держави, та відповідно, не потребує жодної оцінки. Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо боржник не погоджується із судовим рішенням, він може звернутися до суду вищої інстанції та оскаржити його по суті.

При цьому, державний виконавець не просто не зобов'язаний, а й не має права надавати будь-яку оцінку виконавчому документу та його вимогам.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.09.2016 року, касаційну скаргу Державної служби геології та надр України залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2016 року - без змін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.