Справа № 814/62/17
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв
20 квітня 2017 року Справа № 814/62/17

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу
за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідачаМиколаївської обласної адміністрації, вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001
прозобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить зобов`язати Миколаївської обласної адміністрації (далі - відповідач) видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку про заробітну плату із зазначенням фактично відпрацьованих годин в зоні відчуження 192 години у період часу з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року.
В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що він брав участь у виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Оскільки у пенсійній справі позивача відсутня довідка про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, позивач звернувся за видачею довідки про заробітну плату до Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Миколаївській обласній державній адміністрації. Проте, останньою було видано довідку, яка не в повній мірі відображає отриману позивачем заробітну плату за роботу в зоні відчуження. Вказані дії позивач вважає протиправними, оскільки всі необхідні та наявні в нього документи, як він вважає, були надані на розгляд Комісії.
Відповідач в письмових запереченнях на позов зазначив, що на засіданні Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Миколаївській обласній державній адміністрації розглянуто заяву ОСОБА_1 та на підставі наданих позивачем документів видано довідку про заробітну плату, розрахунок якої здійснено на підставі спільної постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради профспілок від 10.06.1986 року № 207-7 та згідно з наданими заявником документами. Однак, на підставі наданих документів заявника неможливо визначити виконання робіт понаднормово, необхідне для заповнення довідки про заробітну плату, позивачу повідомлено, що при наданні ним додаткових документів розмір заробітної плати, визначений у довідці, може бути переглянуто.
Представники сторін надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 у період з 16.07.1981 року по 01.07.1986 року працював у Миколаївському Спецавтопідприємстві 1405 на посаді водія.
У період з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року ОСОБА_1 брав участь у виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що свідчать довідки Миколаївського Спецавтопідприємстві 1405 від 23.11.1992 року за № 268, від 01.10.1997 року б/н та архівна довідка від 09.02.2012 року за № 121/02-08 (арк. спр. 15, 17, 18 - відповідно).
Згідно з довідкою від 23.11.1992 року за № 268, за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС по місцю основної роботи у Миколаївському Спецавтопідприємстві 1405 позивачеві нараховано понад середньомісячної зарплати, що зберігається за місцем постійної роботи, з урахуванням виконання робіт по зонам в потрійному розмірі за період з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року (арк. спр. 15).
Відповідно до витягу із акту огляду МСЕК від 22.10.2002 року № 006062, виданої Обласною медико-соціальною експертною комісією, позивач є інвалідом другої групи внаслідок захворювання, отриманого при виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безстроково (арк. спр. 11).
Підприємство, на якому працював позивач - Миколаївське Спецавтопідприємство 1405 ліквідовано без правонаступника.
Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про заробітну плату за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Приписами пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 886 від 26 вересня 2012 року «Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках» передбачено, що Регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника.
У зв`язку з тим, що підприємство, на якому працював позивач ліквідовано без правонаступника, позивач відповідно до приписів пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 886 від 26.09.2012 року, звернувся із заявою до Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Миколаївській обласній державній адміністрації.
За результатами розгляду регіональною комісією заяви ОСОБА_1 про видачу йому довідки про заробітну плату в зоні відчуження у період з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року та наданих документів Миколаївською облдержадміністрацією видано довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 16.02.2016 року за № 337/12-05-58/6-16 (арк. спр. 22). Розрахунок заробітної плати здійснено на підставі спільної постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради профспілок від 10.06.1986 року № 207-7 та згідно з наданими заявником документами.
Не погоджуючись з кількістю відпрацьованих годин у зоні відчуження, визначених у довідці про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 16.02.2016 року за № 337/12-05-58/6-16, та з розміром заробітної плати за роботу в зоні відчуження, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 року № 886 «Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках» затверджено Типове положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках (надалі - Типове положення).
Згідно з приписами п. 1 Типового положення, розгляд письмових заяв громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) та осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, про видачу довідки про заробітну плату, одержану працівниками за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, здійснюється комісією Мінсоцполітики і комісіями міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації за поданням райдержадміністрацій.
Пунктом 8 Типового положення передбачено, що регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - заявник), про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника.
До заяви додаються копії: перереєстрованого посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), та вкладки до посвідчення (з пред`явленням оригіналів); архівної довідки про відсутність документів щодо оплати праці за ліквідованим підприємством, установою, організацією; особового рахунка, розрахунково-платіжної відомості, табуляграми з планом рахунків (розшифрованими кодами) або довідки підприємства про фактично виплачену у 1986 - 1990 роках заробітну плату в зоні відчуження, у тому числі за її складовими, із зазначенням суми та дати виплати (за наявності); довідки про періоди несення служби (виконання робіт), виданої військовою частиною (підприємством) або Галузевим державним архівом Міноборони, довідки Галузевого державного архіву СБУ, довідки інших архівних установ та архівів територіальних органів центральних органів виконавчої влади, Міністерства оборони Російської Федерації, витягу із журналу обліку виїздів у зону відчуження, в яких зазначаються дні виїзду на об`єкти (в населені пункти) зони відчуження; документа, що підтверджує факт виконання робіт у зонах небезпеки зони відчуження, на об`єктах, місцевостях (населених пунктах) у 1986 - 1990 роках, визначених рішеннями Урядової комісії з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (за наявності); колективного договору або положення про оплату праці, що були чинними на підприємстві, в установі чи організації у відповідний період, інших документів про умови та режим роботи підприємства та заявника (із зазначенням змін, підсумованого обліку робочого часу та облікового періоду - місяць, квартал тощо), наказів по підприємству, інших документів заявника; табеля обліку робочого часу заявника в зоні відчуження або шляхового листа (за наявності), що засвідчені печаткою (у разі наявності) підприємства, у складі якого виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якому зазначено час, фактично відпрацьований у зоні відчуження заявником.
Голова регіональної комісії в день надходження письмової заяви забезпечує надсилання до державного реєстратора запиту щодо надання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про підприємство, установу, організацію, з якого було відряджено (призвано на військові збори) заявника.
За результатами опрацювання поданих заявником документів, регіональна комісія у місячний строк з дати реєстрації заяви приймає рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату. За бажанням заявника його може бути запрошено на засідання регіональної комісії. Рішення регіональної комісії оформляється протоколом, який підписується її головою та присутніми на засіданні членами (п. 9 Типового положення).
Згідно з пунктом 10 Типового положення, довідка про заробітну плату видається протягом п`яти робочих днів після підписання протоколу засідання регіональної комісії органом, яким вона утворена, завіряється печаткою цього органу і є підставою для розгляду органами Пенсійного фонду України питання проведення перерахунку пенсії.
У разі відсутності підстав для видачі довідки про заробітну плату, копія рішення регіональної комісії у тижневий строк надсилається заявникові із зазначенням причин відмови (п. 11 Типового положення).
Отже, Типовим положенням чітко регламентовано процедуру розгляду заяв про видачу відповідних довідок та визначено вичерпний перелік документів, які необхідно надати заявникам для отримання такої довідки.
У письмових запереченнях на позов представник відповідача посилався на той факт, що позивачу видано довідку з визначеним розміром заробітної плати, у зв`язку з відсутністю первинних документів, що підтверджують виконання робіт понаднормово.
Однак, суд звертає увагу на те, що до заяви позивачем додана довідка від 23.11.1992 року № 268, в якій зазначено, що ОСОБА_1 з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року знаходився у відрядженні в м. Чорнобиль, м. Опачичи, був задіяний на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в якості водія 1 класу з посадовим окладом 103,17 крб., відпрацював в зоні відчуження 192 годин: І зона небезпеки - 120 годин з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року, ІІ зона небезпеки - 72 години з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року.
Крім того, позивачем надано також наступні документи: особовий рахунок по заробітній платні за 1986 рік, у відповідності до якого ОСОБА_1 в травні 1986 року нараховано заробітну плату у розмірі 579,65 крб., довідку від 01.10.1997 року № 196, згідно якої ОСОБА_1 з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року знаходився у відряджені в 30 км. зоні Чорнобильської АЕС в районі м. Чорнобиль і згідно наказу «Агропромгранс» УССР від 15.05.1986 року йому було здійснено доплату на суму 42,90 крб., довідку, яка надана бухгалтерією АТ Миколаївське АТП 1405 про те, що заробітна плата ОСОБА_1 за травень 1986 року склала 579,65 карб.
Таким чином, як вбачається з вищезазначених документів, позивач був задіяний на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, та відпрацював в зоні відчуження понаднормово в період з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року.
Отже, суд вважає, що заявником при зверненні до Комісії були надані всі наявні у нього документи.
Проте, як вбачається з довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 16.02.2016 року № 337/12-05-58/6-16, заробітна плата за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках була визначена позивачу, виходячи з установленого у зоні відчуження 6-годинного робочого дня, без врахування відомостей, які містяться у довідці від 23.11.1992 року № 268 про відпрацювання позивачем в зоні відчуження понаднормово у період часу з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року, а саме у кількості 192 годин.
При цьому, відповідачем в запереченнях чітко не зазначено, чому дану інформацію не було враховано при видачі довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 16.02.2016 року № 337/12-05-58/6-16.
Крім того, відповідачем не зазначено, з якого саме документу слід достеменно встановити виконання робіт понаднормово, необхідний для перегляду розміру заробітної плати, зазначеного у довідці про заробітну плату від 16.02.2016 року № 337/12-05-58/6-16.
У той же час, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 7 Положення, Комісія має право отримувати в установленому порядку від центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій інформацію, необхідну для виконання покладених на неї завдань.
Отже, у випадку, якщо на думку комісії надані заявником документи не дозволяють встановити певні обставини, Комісія має право направити відповідні запити до належних органів, архівних установ тощо.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Проте, під час розгляду справи відповідачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження вжиття ними необхідних та достатніх заходів з метою виконання покладених на Комісію функцій.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Матеріали справи свідчать, що позивачем дотримана процедура звернення до комісії та надані всі наявні в нього документи, необхідні для вирішення питання про видачу довідки з урахуванням відомостей про відпрацювання позивачем в зоні відчуження понаднормово у період з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року, а саме у кількості 192 години, проте ці відомості не були враховані з необґрунтованої причини.
Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень під такими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.
Враховуючи те, що питання видачі довідки із зазначенням в ній певних арифметичних складових віднесено до дискреційних повноважень відповідної Комісії, втручання у діяльність якої є неприпустимим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Миколаївській обласній державній адміністрації видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку про заробітну плату із зазначенням фактично відпрацьованих годин в зоні відчуження 192 годин у період часу з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року.
В свою чергу, згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 11 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.
У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Конвенційний принцип ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Частиною 2 ст. 162 КАС передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне, з метою повного захисту прав і інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 16.02.2016 року № 337/12-05-58/6-16 без врахування фактично відпрацьованих годин в зоні відчуження, а саме 192 годин, у період часу з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року, та зобов`язання відповідача переглянути розмір заробітної плати, визначений у довідці про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 16.02.2016 року № 337/12-05-58/6-16, з урахуванням фактично відпрацьованих ОСОБА_1 годин в зоні відчуження у кількості 192 години у період часу з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 року № 21-11а14.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити частково.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись статтями 11, 71, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Миколаївської обласної державної адміністрації щодо видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 16.02.2016 року № 337/12-05-58/6-16 без врахування фактично відпрацьованих ОСОБА_1 годин в зоні відчуження, а саме 192 години у період часу з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року.
3. Зобов`язати Миколаївську обласну державну адміністрацію в особі Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках переглянути розмір заробітної плати, визначений у довідці про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 16.02.2016 року № 337/12-05-58/6-16, з урахування фактично відпрацьованих годин ОСОБА_1 в зоні відчуження у кількості 192 години у період часу з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року.
4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.
Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Князєв В.С.