Справа № 469/1511/16-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 469/1511/16-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Тавлуй В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційними скаргами Очаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області та управління Державної казначейської служби України у Березанському районі Миколаївської області на постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Очаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, управління Державної казначейської служби України у Березанському районі Миколаївської області про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася з позовом до УПФ в Березанському районі Миколаївської області та управління Державної казначейської служби України у Березанському районі Миколаївської області, в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просила:

- визнати протиправними дії УПФ в Березанському районі Миколаївської області щодо встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді та відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов'язати УПФ України в Березанському районі Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 12.10.2016 року, у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та з 01.12.2016 року здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, у зв'язку зі зміною розміру грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді. У разі подальшої зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнування на утримання управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області на її користь моральну шкоду в сумі 16 000 гривень та судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 1 102,40 грн..

Постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді та відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 12 жовтня 2016 року, у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та з урахуванням збільшення грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 01.12.2016 року здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше проведених виплат. У разі подальшої зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Стягнуто з держави на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) грн.

У задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у сумі 13 000 грн. - відмовлено.

На підставі ч.3 ст.94 КАС України стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 654,55 грн., відповідно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

В апеляційній скарзі, управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2017 року та прийняти нову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі, управління Державної казначейської служби України у Березанському районі Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2017 року в частині задоволення вимог про стягнення моральної шкоди та постановити нову про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року здійснено заміну відповідача у зв'язку з реорганізацією - управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області на - Очаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Очаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області та управління Державної казначейської служби України у Березанському районі Миколаївської області підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції, що дана справа розглянута неповноважним складом суду, яким в даному випадку є Березанський районний суд Миколаївської області виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, ОСОБА_1 у період з 01.09.1997 року по 12.10.2016 року перебувала на посаді голови Березанського районного суду Миколаївської області, з якої вийшла у відставку у жовтні 2016 року.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 22 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа, або суддя цього суду.

Крім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

У зв'язку з викладеним, для усунення сумнівів щодо існування неупередженості при розгляді даної справи, та керуючись п. 6 ч. 1 ст. 22 та п. 4 ч. 1 ст. 27 КАС України суд першої інстанції повинен був передати справу № 469/1511/16-а на розгляд іншому адміністративному суду, що найбільш територіально наближений до Березанського районного суду Миколаївської області.

Розгляд справи неповноважним складом суду є безумовною підставою до скасування постановленого рішення.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права, що призвело до вирішення справи неповноважним складом суду, судове рішення, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог ОСОБА_1 колегія суддів дійшла наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, ОСОБА_1, Рішенням 15 сесії 21 скликання Миколаївської обласної Ради народних депутатів від 24 грудня 1992 р. № 6 була обрана народним суддею Березанського районного суду Миколаївської області (а.с.18).

Постановою Верховної Ради України № 731-ІУ від 17 квітня 2003 р. ОСОБА_1 була обрана на посаду судді місцевого Березанського районного суду Миколаївської області безстроково (а.с.20).

Наказом начальника управління юстиції в Миколаївській області № 270-Н від 30.07.1998 року, відповідно до Указу Президента України №295/97 від 20.08.1997 року з 01.09.1997 року ОСОБА_1 призначено головою Березанського районного суду Миколаївської області (а.с.19). На даній посаді вона безперервно працювала до моменту звільнення, що підтверджується копією Указу Президента України від 07.06.2004 року про призначення головою суду (а.с.15), копією Рішення Ради Суддів України №68 від 17.07.2009 року про призначення головою суду (а.с.22), копією Наказу голови Березанського районного суду від 05.08.2009 року №78 про призначення головою суду (а.с.24), копією Наказу голови Березанського районного суду від 15.04.2015 року №14 про призначення головою суду (а.с.25).

З 01.01.2003 року наказом начальника територіального управління ДСА України в Миколаївській області ОСОБА_1 було призначено щомісячне довічне грошове утримання, як судді, що має стаж роботи 24 роки, що дає право на щомісячне утримання, що підтверджується розрахунком щомісячного грошового утримання працюючих суддів на 2008 рік, наданим ТУ ДСА в Миколаївській області (а.с.26-27), в якому, крім того, зазначено, що станом на 2008 рік позивачка отримувала щомісячне утримання в розмірі 90% заробітної плати судді.

З 01.01.2005 року позивачці, як судді, що має стаж роботи на посаді судді понад 20 років, була встановлена надбавка в розмірі 2% заробітку до щомісячного довічного грошового утримання, належного у разі виходу у відставку (загальний розмір утримання склав 84%), що підтверджується копією Наказу начальника територіального управління ДСА України в Миколаївській області № 4ос від 10.01.2005 року (а.с.28).

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 року № 1600-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді Березанського районного суду Миколаївської області (а.с.16-17), у зв'язку з поданням заяви про відставку, після чого Наказом в.о. голови Березанського районного суду Миколаївської області позивачку відраховано зі штату Березанського районного суду Миколаївської області з 11.10.2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.15).

Як вбачається з копії Подання начальника територіального управління ДСА України в Миколаївській області про встановлення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 11.10.2016 року (а.с.12) стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, ОСОБА_1 визначено як 38 років, 2 місяці, 29 днів.

Згідно Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зробленого Управлінням ДСА України в Миколаївській області (а.с.13) до стажу роботи безпосередньо на посаді судді, позивачці, відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про статус суддів», що була чинною на той час, було зараховано роботу на посаді помічника прокурора Березанського району Миколаївської області у період з 19.07.1978 р. по 04.01.1993 р. (14 років 05 місяців і 16 днів).

15.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі з заявою (а.с.9), у якій просила повідомити її про розмір нарахованого щомісячного довічного грошового утримання.

21.11.2016 року листом управління Пенсійного фонду за вих. № 4015/01.3 (а.с.10), позивачку було повідомлено, з посиланням на пункт 25 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, про те, що їй проведене нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 86 % за довідкою Управління ДСА Миколаївської області від 11.10.2016 № 7/1-1446/16 з урахуванням посад, робота на яких зараховується до стажу роботи суддею, що визначено ст.137 Закону. До стажу роботи на посаді судді зараховано період з 28.12.1992 по 11.10.2016 року, що складає 23 роки 9 місяців 15 днів.

Також судом встановлено, що 03.12.2016 року позивачка звернулася до відповідача про проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням УПФ України в Березанському районі № 14/1 від 13.12.2016 року (а.с.46-47) позивачці, з посиланням на положення ч.4 ст.142 Закону № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, ст.2 Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання не більше 10 740 грн., вирішено: у зв'язку з недоцільністю проведення перерахунку, продовжити виплату щомісячного довічного грошового утримання в попередньому розмірі.

Згідно копії Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №257220 від 03.03.2016 року (а.с.31) позивачка є інвалідом 3-ї групи безстроково у зв'язку з загальним захворюванням. Згідно копії Виписки з медичної картки стаціонарного хворого кардіологічного центра №13938/2379 (а.с.29-30) позивачка знаходилася на лікуванні у кардіологічному центрі з 04.11.2015 року по 25.11.2015 року, після цього направлена для продовження лікування у відділенні реабілітації комунального центра відновлювального лікування.

Крім того, згідно наявної у матеріалах справи Довідки Березанського районного центру первинної медико-санітарної допомоги від 22.11.2016 року (а.с.32) позивачка ОСОБА_1 знаходилася на лікуванні у сімейного лікаря з діагнозом «Гіпертонічний криз».

Вирішуючи справу по суті позовних вимог ОСОБА_1 колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

На час звільнення позивача у відставку був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, статтею 120 якого передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (редакція до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 21 та ст. 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п.8 ч.4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч.6 ст. 47 вказаного Закону).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що крім стажу роботи на посаді судді, що складає 23 роки 09 місяців 13 днів, позивачці у стаж роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання підлягає зарахуванню період роботи в органах прокуратури Миколаївської області, що складає 14 років 05 місяців 16 днів.

Враховуючи викладене, а також те, що на момент виходу позивачки у відставку її стаж роботи становить 38 років 02 місяці 29 днів, колегія суддів приходить до висновку, що стаж роботи ОСОБА_1 дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від грошового утримання судді на відповідній посаді, у зв'язку з чим дії управління Пенсійного фонду України щодо призначення та виплати позивачці щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 86 % є протиправними.

Разом з цим, на думку колегії суддів позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача у разі подальшої зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не підлягають задоволенню, оскільки, згідно ст. 6 КАС України судовому захисту підлягає порушене право, а не можливе його порушення у майбутньому.

Крім того, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди 16 000 грн. не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або без діяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На думку колегії суддів, медичні довідки, які містяться в матеріалах справи, не підтверджують причино-наслідкових зв'язків між теперішнім станом здоров'я позивачки та протиправною відмовою відповідача, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог цій частині.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права, що призвело до вирішення справи неповноважним складом суду. За таких обставин судове рішення відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Очаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області та управління Державної казначейської служби України у Березанському районі Миколаївської області - задовольнити частково.

Постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2017 року - скасувати, та прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Очаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області щодо встановлення розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та відмови в проведенні перерахунку розміру довічного грошового утримання судді

Зобов'язати Очаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області здійснити ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, на підставі довідки Управління ДСА в Миколаївській області № 7/1-1446/16 від 11.10.2016 року , починаючи з 12 жовтня 2016 року з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Очаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області здійснити ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, на підставі довідки Управління ДСА в Миколаївській області № 7/1-1728/16 від 02.12.2016 року, починаючи з 01 грудня 2016 року з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Очаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 640,00 грн., відповідно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: