Справа № 715/660/17
Суддя: Цуренко В. А.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 715/660/17
Провадження № 2-а/715/22/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока адміністративну позовну заяву ОСОБА_4 до Чернівецької Митниці ДФС, Державної Фіскальної служби України, про скасування постанови Чернівецької митниці ДФС від 10 лютого 2017 року у справі №0133/408020018/17 та постанови Державної фіскальної служби України від 16 березня 2017 року ,-

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, посилаючись, на те, що 10 лютого 2017 року Чернівецькою митницею ДФС було розглянуто по суті справу про порушення митних правил №0133/408020018/17, яку було порушено стосовно нього за ознаками ст. 485 Митного кодексу України. Відповідно до даної постанови ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МКУ, з накладенням штрафу в розмірі 278148,54 грн. Вважає дану постанову такою, що підлягає скасуванню оскільки прийнята після закінчення 6-ти місячного терміну притягнення його до відповідальності, та такою, що прийнята без проведення повного провадження у справі ним було подано скаргу до Державної фіскальної служби України. Постановою ДФС України від 16 березня 2017 року, яку він отримав поштою 27.03.2017 року постанову Чернівецької митниці ДФС залишено без змін. Вважає, що орган ДФС вищого рівня віднісся до розгляду його заяви поверхово, і не надав відповідної оцінки всім обставинам справи. Просить суд, скасувати Постанову Чернівецької митниці ДФС від 10.02.2017 року у справі №0133/408020018/17 та Постанову Державної фіскальної служби України від 16.03.2017 року у справі №0133/408020018/17 в зв'язку з закінченням 6-ти місячного терміну притягнення особи до відповідальності за порушення митних правил та закрити провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, в своїх поясненнях підтвердив обставини, що викладені в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, подали заперечення проти позову, в яких посилаються на правомірність дій Чернівецької митниці ДФС та ДФС України. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 544 МК України передбачає, що здійснюючи державну митну справу, органи доходів і зборів виконують такі основні завдання: забезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення виконання зобов'язань, передбачених міжнародними договорами України з питань державної митної справи, укладеними відповідно до закону; створення сприятливих умов для полегшення торгівлі, сприяння транзиту, збільшення товарообігу та пасажиропотоку через митний кордон України, здійснення разом з митними органами інших держав заходів щодо удосконалення процедури пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України, їх митного контролю та митного оформлення; здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, у тому числі на підставі електронних документів (електронне декларування), за допомогою технічних засобів контролю тощо; забезпечення справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати, застосування заходів щодо їх примусового стягнення у межах повноважень, визначених цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими актами законодавства України, організація застосування гарантій забезпечення сплати митних платежів, взаємодія з банківськими установами та незалежними фінансовими посередниками, що надають такі гарантії.

Відповідно до пункту 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; звертатися до органів доходів і зборів інших краги із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

Стаття 336 МК України передбачає, що однією із форм митного контролю є направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Відповідно до пункту 54.4. статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відповідно до ч. 2 ст. 460 МК України суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до п. 43 ст. 4 МК України посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов'язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 257 та ст. 266 МК України обов'язок здійснити декларування товарів, тобто заявити за встановленою формою точні відомості про товари, мету їх переміщення, а також відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, а також сплатити митні платежі, покладено на декларанта.

Відповідно до ст.6. Указу Президента України від 25.08.1994 року N 475/94 «Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів», при здійсненні суб'єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника контактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності.

Частиною 8 ст. 264 МК України встановлено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Таким чином, саме позивач несе відповідальність за заявлення у митних деклараціях недостовірних відомостей та надання документів з такими відомостями.

Згідно з п, 3 ч. 1 ст. 491 МК України офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій є підставою для порушення справи про порушення митних правил.

Відповідно до пункту 1 ст. 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 565 МК України відповідно до міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, органами доходів і зборів України спільно з митними органами суміжних держав може здійснюватися через узгодження в установленому законом порядку часу здійснення митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон України, процедур митного контролю, митного оформлення та взаємне визнання документів, що використовуються органами доходів і зборів для виконання митних формальностей; обмін інформацією, у тому числі з використанням інформаційних технологій та систем.

Згідно ст. 567 МК України взаємодія органів доходів і зборів України з митними та іншими уповноваженими органами іноземних держав, а також з міжнародними організаціями з питань боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил здійснюється в порядку, передбаченому міжнародними договорами України, укладеними відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи про порушення митних правил, документи, що свідчать про порушення митних правил, отримані ДФС в порядку, передбаченому Угодою між Урядом України і Урядом Турецької Республіки щодо взаємної допомоги у митних питаннях від 27 листопада 1996 року.

Відповідно до частини 3 статті 12 вищевказаної Угоди митні органи Договірних Сторін можуть, проте, відповідно до цілей цієї Угоди і в її межах використовувати як докази інформацію та документи, отримані згідно з цією Угодою: у протоколах, повідомленнях, свідченнях та, у розслідуваннях і наданих судам звинуваченнях. Доказова сила такої Інформації та документів, а також їх використання в судах визначається національним законодавством.

Статтею 494 Митного кодексу України встановлений порядок складання протоколу, зокрема передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МКУ - "справи про порушення митних правиш відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469 , 477 - 481 , 485 цього Кодексу - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.". В даному випадку днем виявлення вищевказаного правопорушення слід рахувати 11 січня 2017 року, день отримання Чернівецькою митницею ДФС інформації з митних органів Туреччини, країни відправника.

За таких обставин, суд дійшов висновку у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 1, 4, 54, 257, 264, 266, 336, 460, 467, 491, 494-495, 544, 565, 567 МК України, та керуючись ст.ст. 3-12, 17, 18, 86, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Чернівецької Митниці ДФС, Державної Фіскальної служби України, про скасування постанови Чернівецької митниці ДФС від 10 лютого 2017 року у справі №0133/408020018/17 та постанови Державної фіскальної служби України від 16 березня 2017 року відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Вінницький апеляційний адміністративний суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: