Справа № 816/645/17
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/645/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛМЕХАНІКА" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2017 року Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛМЕХАНІКА" (надалі - відповідач, ТОВ "ЕЛМЕХАНІКА") про стягнення адміністративно-господарських санкцій в розмірі 24 615,00 грн та пені в розмірі 147,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в порушення вимог статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" відповідач у 2016 році не дотримався нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, що є підставою для застосування вказаних вище сум адміністративно-господарських санкцій та пені.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В поданих суду запереченнях посилалася на те, що ТОВ "ЕЛМЕХАНІКА" у 2016 році створено два робочих місця для працевлаштування інвалідів. Проте у 2016 році на підприємстві інваліди не працювали, при цьому протягом 2016 року відповідачем щомісячно подавалася звітність за формою 3-ПН до Полтавського міського центру зайнятості з інформацією про 2 вакантних місця інженера-електронщика для працевлаштування інвалідів. Однак за період 2016 року бажаючих зайняти вказану вакансію до відповідача центром зайнятості не направлено, такі особи не зверталися до підприємства за власним бажанням. Крім того, відповідач неодноразово звертався до кадрових агенцій з заявками про пошук кандидатів з групою інвалідності, розміщував оголошення в інтернеті, тобто вчиняв всі необхідні заходи для виконання вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (а.с. 45-47).

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, встановив такі обставини.

ТОВ "ЕЛМЕХАНІКА" () зареєстроване як юридична особа в установленому законом порядку.

01.03.2017 ТОВ "ЕЛМЕХАНІКА" подано до Фонду звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік (форма № 10-ПІ) (а.с. 5).

Згідно відомостей зазначених у Звіті середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) підприємства у 2016 році становила 12 осіб з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 0 осіб.

Разом з тим, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (осіб) становить 1 особа.

За недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів позивач застосував до ТОВ "ЕЛМЕХАНІКА" адміністративно-господарську санкцію у розмірі 24762,75 грн (за 1 особу) та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції у розмірі 147,75 грн (за 15 днів (з 19.04.2017 по 03.05.2017)) (а.с. 6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII (надалі - Закон № 875-XII) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч. 2 ст. 20 Закону № 875-XII).

Згідно з частинами першою та другою статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

В силу приписів частини третьої статті 217 Господарського кодексу України крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (ч. 4 ст.217 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин першої та другої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналіз вищенаведених норм свідчить на користь висновку про те, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця, передбачені Законом № 875-XII, є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення, і підлягають застосуванню у разі, якщо суб'єкт господарювання не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною третьою статті 19 Закону № 875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи (ч. 2 ст. 18 Закону № 875-XII).

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 20 Закону № 875-XII).

Відповідно до статті 18-1 Закону № 875-XII інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний.

Рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для інвалідів, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу норм Закону №875-XII випливає той висновок, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця, натомість вимагає від нього вжиття заходів для працевлаштування інвалідів, визначених у статті 18 Закону.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 "Про затвердження форми звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання" затверджено форму звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Відповідно до приписів пункту 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й).

З огляду на вищезазначене, звітність за формою 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування інвалідів і, водночас, запитом про направлення на підприємство для працевлаштування.

Як свідчать матеріали справи наказом директора ТОВ "ЕЛМЕХАНІКА" від 01.11.2010 № 01/11-К, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 73), внесено до штатного розкладу зміни в частині введення з 01.11.2010 посади інженера-електронщика для інваліда в розмірі двох штатних одиниць з окладом згідно штатного розпису. Згідно наказу директора від 31.08.2016 № 42 змінено у штатному розписі підприємства в редакції від 30.06.2016, посаду "інженер-електронщик" на "інженера-електроніка", посада "інженер-електронік" вважається вакантною для інваліда 3-ї групи та закріплено в штатному розписі дану посаду в кількості 2 штатні одиниці з посадовим окладом 2 400,00 грн (а.с. 83). Наказом директора від 30.11.2016 № 58 з 01.12.2016 внесено зміни до штатного розпису - введено до штатного складу працівників ТОВ "ЕЛМЕХАНІКА" посаду "фахівець з комп'ютерної графіки (дизайну)", для інваліда 3-ї групи, в кількості 1 штатна одиниця з посадовим окладом 2 300,00 грн, виведено зі штатного складу працівників ТОВ "ЕЛМЕХАНІКА" посаду "інженер-електронік", для інваліда 3-ї групи, в кількості 1 штатна одиниця з посадовим окладом 2 400,00 грн.

Згідно з матеріалами справи у 2016 році ТОВ "ЕЛМЕХАНІКА" до Полтавського міського центру зайнятості щомісячно подавалася звітність форми 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" із зазначенням в січні - серпні 2016 року 2 вакансій для інвалідів, а саме: за професією (посадою) "інженер-електронщик", в вересні - листопаді 2016 року 2 вакансій для інвалідів, а саме: за професією (посадою) "інженер-електронік", в грудні 2016 року 1 вакансію для інваліда, а саме: за професією (посадою) "інженер-електронік" відповідно до змін у штатному розписі.

Зазначене підтверджується листами Полтавського міського центру зайнятості від 16.05.2017 № 04-1466, та від 19.04.2017 № 04-1205 (а.с. 15-16), а також копіями звітності форми 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" ТОВ "ЕЛМЕХАНІКА" (а.с. 17-42, 49-72).

Таким чином, протягом 2016 року Полтавський міський центр зайнятості був проінформований про наявність вакансій для інвалідів на ТОВ "ЕЛМЕХАНІКА" та мав можливість у 2016 році направляти відповідних осіб для подальшого працевлаштування на підприємство.

В судовому засіданні представник відповідача також зазначила, що відповідач зі свого боку вчиняв дії з пошуку кандидатів для працевлаштування на підприємстві з групою інвалідності, а саме: звертався до кадрових агенцій з заявками, неодноразово розміщував оголошення про пошук відповідних кандидатур в мережі інтернет, публікував оголошення в газетах "Вечірня Полтава", ОСОБА_3", Жовта газета", звертався до Полтавського обласного центру зайнятості та Полтавського міського центру зайнятості з з проханням надати інформацію проо осіб, які шукать роботу та відповідають вимогам посади "інженер-радіоелектронщик", однак позитивних результатів вказані дії не принесли (а.с. 92-101).

Лише з 30.11.2016 наказом № 59 на роботу був прийнятий ОСОБА_4, який є інвалідом, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 393442. В подальшому ОСОБА_4 звільнився із займаної посади. На даний час на підприємстві на посаді інженера-електроніка працює ОСОБА_5 з 2 групою інвалідності (а.с. 86-87).

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач виконав обов'язок щодо створення робочих місць для інвалідів в 2016 році та вжив усіх залежних від нього заходів щодо підшукування таких працівників з подальшим працевлаштуванням на підприємстві.

При вирішенні питання щодо правомірності стягнення адміністративно-господарських санкцій, суд виходить із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій, при цьому враховує, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

Оскільки доказів того, що підприємство не створило робочі місця для інвалідів, відмовляло інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавало державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, позивачем не надано, а тому в останнього не було підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені.

Отже, позовні вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 01.06.2017.

Суддя Є.Б. Супрун