Справа № 820/1629/17
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 р. № 820/1629/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Кульчій А.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

перекладача - ОСОБА_2

представника відповідача - Кусти Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд визнати незаконною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області при розгляді заяви громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 про продовження терміну перебування в Україні, зобов'язавши вчинити певні дії щодо її розгляду та прийняття відповідного рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач 20.01.2017 року звертався до відповідача з заявою про продовження терміну перебування в Україні з метою подальшого вирішення питання еміграції в Україну, однак відповіді на вказану заяву не отримав. 27.03.2017 року позивач повторно звернувся з аналогічною заявою, але до цього часу будь-якої відповіді не отримав, у зв'язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Представник відповідача в письмових запереченнях зазначив, що відповідач в даному випадку діяв у межах, на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством України.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2017 року допущено в судове засідання перекладача позивача - ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач підтримав обставини, викладені в позовній заяві та просив суд задовольнити позов у повному обсязі, що засвідчено перекладом, здійсненим перекладачем ОСОБА_2

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач - громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1, 20.01.2017 року звернувся до начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з заявою, в якій просив продовжити термін реєстрації в Україні та надати право на оформлення посвідки на право постійного проживання в Україні.

Також, 27.03.2017 року позивач повторно звернувся до начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з заявою, в якій просив продовжити термін реєстрації в Україні та надати право на оформлення посвідки на право постійного проживання в Україні.

Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні пояснив, що до цього часу будь-якої відповіді не отримав, у зв'язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Оцінивши встановлені обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд зазначає наступне.

Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно п. 6, 9, 18 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні;

Відповідно до п. 12 ст. 4 Закону іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Пунктом 3 статті 5 Закону встановлено, що іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій-чотирнадцятій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Згідно п. 12 ст. 5 Закону підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною дванадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні, та зобов'язання навчального закладу повідомити центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, про відрахування з такого закладу.

Відповідно до ст. 17 Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України. У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони. Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, позивач, звернувшись до суду з даним позовом, фактично оскаржує бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області при розгляді заяви громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 про продовження терміну перебування в Україні, зобов'язавши вчинити певні дії щодо її розгляду та прийняття відповідного рішення.

Як вже встановлено судом в ході розгляду даної справи, що позивач 20.01.2017 року звернувся до начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з заявою, в якій просив продовжити термін реєстрації в Україні та надати право на оформлення посвідки на право постійного проживання в Україні, та 27.03.2017 року позивач повторно звернувся до начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з заявою, в якій просив продовжити термін реєстрації в Україні та надати право на оформлення посвідки на право постійного проживання в Україні.

Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області 23.02.2017 року надано позивачу відповідь у формі листа № 04/1-а-29, в якій повідомлено, що на підставі клопотання Харківського національного університету радіоелектроніки рішенням ГУДМС України в Харківській області від 21.02.2017, згідно з п.п.2 п.19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251, позивачу було скасовано посвідку на тимчасове проживання в Україні серії ТР № 043418 від 14.07.2015, у зв'язку з закінченням навчання. Роз'яснено, що особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, повинна здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення. Таким чином, на сьогоднішній день законних підстав для оформлення Вам дозволу на імміграцію в Україну немає.

Також зазначено, що позивачу необхідно виїхати з території України у передбачений законодавством строк, оформити довгострокову візу (позначається літерою Д), в'їхати на територію України та подати заяву про оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні (а.с. 41-42).

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області 10.04.2017 року також надано позивачу відповідь у формі листа № 04/1-а-29/2, в якій повідомлено, що 31.01.2017 року наказом за № 152Ст у зв'язку із закінченням навчання позивача було відраховано з університету. 21.02.2017 року рішенням ГУ ДМС України в Харківській області посвідку на тимчасове проживання, видану на ім'я позивача ТР № 043418 терміном дії до 01.04.2017 було скасовано. Відповідно до пункту 10 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року № 251, у разі відсутності підстав для продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання іноземець зобов'язаний в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. Зазначено, що законодавство України не передбачає можливості продовжити іноземцю строк перебування в Україні після закінчення строку дії його посвідки на тимчасове проживання або після скасування такої посвідки. У такому випадку іноземець має виїхати з України, а обов'язок приймаючої сторони - забезпечити контроль за виконанням іноземцем вимог законодавства України. Також повідомлено, що позивач повинен повернути посвідку на тимчасове проживання ТР 043418, що перебуває у нього на руках (а.с. 49).

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що вказані відповіді були направлені позивачу засобами поштового зв'язку простою кореспонденцією.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що відповідачем було надано відповіді на заяви позивача, суд зазначає, що такі відповіді надані у термін, передбачений законодавством України, тобто суд не вбачає в даному випадку бездіяльності Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області при розгляді заяви громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 про продовження терміну перебування в Україні.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача прийняти відповідне рішення щодо розгляду заяви громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 про продовження терміну перебування в Україні, слід зазначити, що суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року за № 13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у повній відповідності до вимог Закону, суд дійшов висновку, що вищевказані позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений 06 червня 2017 року.