Справа № 816/1902/16
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 р.Справа № 816/1902/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ружинської К. О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2017р. по справі № 816/1902/16

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про скасування вимоги, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати неправомірною та скасувати вимогу Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн;

- визнати безнадійною суму боргу зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01.07.2014 року по 12.07.2016 року за вимогою Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн, зобов'язати Полтавське ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області списати заборгованість ФОП ОСОБА_1 зі сплати єдиного соціального внеску за вимогою від 03.08.2016 року № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн, як безнадійну.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 09.02.17 року частково задовольнив позов.

Визнав протиправною та скасував вимогу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 року № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Полтавська ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт вважає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, у звязку з чим дійшов помилкових висновків.

З урахуванням положень ч.1 ст. 195 КАС України судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в частині задоволення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 23.05.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) у встановленому законом порядку був зареєстрований як фізична особа підприємець 23.11.2007, перебував на обліку платників податків в ДПІ в Артемівському районі м. Луганська ГУ ДФС у Луганській області (а.с.11-12).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності позивача за КВЕД: 18.12 Друкування іншої продукції (а.с.11).

У липні 2014 року позивач фактично припинив ведення господарської діяльності у звязку із проведенням воєнних дій та антитерористичної операції на території м. Луганськ.

Згідно з довідкою від 19.04.2016 року № НОМЕР_2, виданої Управлінням соціального захисту населення, ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу (а.с.10).

У звязку із неможливістю проведення господарської діяльності за місцем реєстрації та місцем податкового обліку, позивач звернувся до виконавчого комітету Полтавської міської ради із заявою про припинення підприємницької діяльності.

11.07.2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за власним рішенням, номер запису № 3026420 (а.с. 11-12).

12.07.2016 року ОСОБА_1 взятий на податковий облік Полтавською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області.

03.08.2016 року відповідачем нараховано недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску на суму 9680,04 грн та винесено вимогу № Ф-565-17 від 03.08.2016 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 9680,04 грн (а.с.13).

17.08.2016 року позивач звернувся до ГУ ДСФ у Полтавській області із скаргою на вимогу № Ф-565-17 від 03.08.2016 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 9680,04 грн, у якій просив скасувати вимогу та борг по ній (а.с.15).

Рішенням від 15.09.2016 року №951/Ф/16-31-10-05-11 про результати розгляду скарги скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вимогу Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 року № Ф-565-17 без змін (а.с.16-17).

Позивач не погодився з вимогою Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 року № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн та оскаржив її до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості щодо визнання протиправною та скасування вимоги Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 року № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (в редакції чинній на час існування спірних відносин).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно до ч. 2 ст. 6 Закону N 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Разом з тим, судом встановлено, що на час проведення антитерористичної операції з метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 р. №1669-VII (далі по тексту - Закон №1669-VII).

Відповідно до ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону передбачено внесення змін до деяких законів України.

Зокрема, частиною 4 статті 11 Закону №1669-VII передбачено внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

"9-3 Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (Закон №1669-VII), де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 р. №405/2014 (Указ №405/2014), звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються".

Частиною 5 ст. 11 Закону №1669-VII передбачено, що Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цьогоЗакону необхідно: забезпечити прийняття відповідно до своєї компетенції нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону; затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014 (Указ №405/2014), у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення; у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити розробку і перегляд міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади України їх нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1669-VII Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1053-р від 30.10.2014 р. (далі по тексту - Перелік № 1053-р), яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. №1053-р (Перелік №1053-р), до зазначених населених пунктів належить м. Луганськ.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Законом України від 12.08.2014 № 1636-VIІ (у редакції від 27.09.2014) до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" до Закону України № 2464 - VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" внесено зміни, а саме: доповнено пунктом 9-3 у такій редакції: "Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку".

З 13.03.2015 року пункт 9-3 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"в редакції Закону № 1669-VII від 02.09.2014 р. вважається пунктом 9-4 згідно із Законом № 219-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці».

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (пунктом 28) з 01.01.2016 виключено підпункт 8 пункт 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (яким доповнено пункт 9-3 до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" до Закону України № 2464).

Норма проіснувала в Законі № 1669-VII з 15.09.2014 до 01.01.2016 внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII, але в повній мірі збереглася в розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" до Закону України № 2464 -VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у вигляді пункту 9-4.

Отже, пункт 9.4 не виключено із розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464 - VІ (після внесення змін до Закону № 1669-VII Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII), норма якого продовжує свою дію в часі.

Станом на час прийняття спірної вимоги антитерористична операція не закінчена, а тому строк подання передбаченої положеннями пункту 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" заяви про звільнення від виконання обовязків, визначених частиною 2 статті 6 цього Закону, не настав.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непоборної сили (форс мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово промислової палати України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, позивач отримав сертифікат Полтавської торгово-промислової палати від 22.11.2016 року №24.14-07/661, яким засвідчено факт проведення антитерористичної операції у м. Луганськ, відсутність діючих органів державної влади, та які є обставинами непереборної сили (форс-мажору), що настали з 07.04.2014 року і діють до теперішнього часу (а.с.39).

За твердженнями відповідача, недоїмка у ОСОБА_1 виникла під час перебування на обліку в ДПІ в Артемівському районі м. Луганська ГУ ДФС у Луганській області та складає 9680,04 грн ( ІІІ кв.2014 року - 1267,57 грн; IV кв.2014 року - 1267,95 грн; І кв.2015 року - 1267,95 грн; ІІ кв.2015 року - 1267,95 грн; ІІІ кв.2015 року 1323,47 грн; IV кв.2015 року та І-ІІ кв.2016 року - 3285,15 грн).

Таким чином, початковим періодом нарахування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску є третій квартал 2014 року, тобто нарахування недоїмки розпочалося після 14.04.2014 року.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач у період з 14.04.2014 року і до теперішнього часу звільнений від виконання обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464 щодо сплати єдиного внеску, що виключає виникнення у нього недоїмки по сплаті цього внеску у визначений період.

Враховуючи наведене, оскаржувана вимога Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 року № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про визнання неправомірною та скасування вимоги Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 року № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн.

Висновки суду спростовують доводи апеляційної скарги.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2017р. по справі № 816/1902/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 29.05.2017 р.