Справа № 754/5776/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/5776/17 Головуючий у 1-й інстанції: Журавська О.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Панчук А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу відповідача - громадянина Йорданії ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Йорданії ОСОБА_1 про примусове видворення,

В С Т А Н О В И В :

04 травня 2017 року позивач, Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили:

прийняти рішення про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Йорданії ОСОБА_1;

примусово видворити з території України громадянина Йорданії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року позовні вимоги задоволено. Допущено негайне виконання рішення суду.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, представником відповідача подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні позовних вимог - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2017 року під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за дотриманням законодавства в міграційній сфері на ринку «Лісовий» у м. Києві, виявлений громадянин Йорданії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що у відповідача відсутні документи, які б надавали право для законного перебування на території України.

У ході опитування відповідач пояснив, що прибув в Україну у травні 2015 року, кордон перетнув через КПП «Бориспіль». В Україну прибув у приватних справах, після дозволеного терміну не покинув країну внаслідок втрати національного паспорту. Дозволу на працевлаштування в Україні не має. За статусом біженця або особи, яка потребує додаткового захисту на території України до уповноважених органів не звертався.

За порушення правил перебування іноземців в Україні відносно відповідача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

02 березня 2017 року відносно відповідача прийнято рішення №17 про його примусове повернення за межі України. Відповідач зобов'язаний був залишити територію України не пізніше 17 березня 2017 року. Відповідач в установлений строк рішення про примусове повернення не виконав.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Так, у апеляційній скарзі представник відповідача посилається на відсутність підстав для примусового видворення відповідача з України.

Даючи правову оцінку викладеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Тобто, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Так, сторонами не заперечується, що рішення про примусове повернення відповідача прийнято 02 березня 2017 року.

На копії зазначеного рішення, що міститься у матеріалах справи, наявний особистий підпис відповідача. Більш того, представниками позивача було проведено бесіду з відповідачем у ході якої зясовано обставини перебування останнього на території України.

Сторонами не заперечується, що у відповідача відсутні документи, які б надавали право для законного перебування на території України.

Крім того, обставинами справи підтверджується те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення про примусове повернення з території України, зокрема, це відсутність документів, які б посвідчували його особу, наявність незареєстрованого шлюбу.

Підстави, які б стали перешкодою для видворення відповідача за межі території України (ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства») відсутні.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що відповідач у передбачені Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» строки, не звертався до відповідного органу із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Йорданії ОСОБА_1 про примусове видворення.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 183-7, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу громадянина Йорданії ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 31.05.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Безименна Н.В.

Желтобрюх І.Л.