Справа № 359/1406/17
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/1406/17
Провадження № 2-а/359/203/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року о 17 годині 40 хвилин Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора групи реагування патрульної поліції (СГРПП) Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Зуєва Ігора Юрійовича, про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

21.02.2017 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до інспектора СГРПП Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Зуєва Ігора Юрійовича про визнання дій інспектора щодо складання постанови серії БР №323125 від 20.02.2017 про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за порушення ч.1 ст.126 КУпАП незаконними, а також про скасування постанови серії БР №323125 від 20.03.2017 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП та закриття провадження у справі (а.с.1-3).

Свої вимоги, позивач обґрунтовує наступним. 20.02.2017 року близько 20 год. 40 хв., керуючи автомобілем УАЗ 31514, він рухався по вул.Головатого в м.Борисполі, та звернув увагу на автомобіль, з проблисковими маяками, що подавав світлом фар незрозумілі сигнали. Він обрав безпечне місце для зупинки та зупинив свій автомобіль біля будинку №20 по вул.Головатого. Інспектор Зуєв І.Ю. та сержант Бурдуєв В.М. підійшли до його автомобіля та, в порушення вимог закону, не представившись, не повідомивши причини зупинки, почали в нього вимагати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховку. Він попросив назвати причину зупинки транспортного засобу, так як вважав зупинку його транспортного засобу незаконною. Позивач зазначає, що поліцейські пояснили, що причиною зупинки була начебто відсутність світла в моєму автомобілі, на що він пояснив, що рухався з включеним світлом фар, і вони можуть в цьому переконатися, оскільки на момент зупинки світло фар було включеним,що автомобіль в технічно справному стані, а в його автомобілі їхав свідок ОСОБА_4, яка може підтвердити його слова. На його прохання надати докази таким припущенням, поліцейські відмовились надавати докази та продовжували вимагати документи. Він попередив працівників поліції, що буде оскаржувати їх дії в суді, та на вимогу поліцейських надав їм посвідченням водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після чого працівники поліції продовжували вимагати надання страхового полісу, що позивач вважав перевищенням повноважень поліцейські, оскільки наявність страхового полісу перевіряється у разі вчинення ДТП, або іншого адміністративного правопорушення. Не отримавши страховий поліс, працівники поліції забрали документи та склали постанову про накладення адміністративного стягнення №323124 від 20.02.2017, наклавши на нього штраф у розмірі 425 грн. Позивач стверджує, що постанова про адміністративне правопорушення була винесена з порушенням його прав та вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги та повністю підтвердив викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач-суб'єкт владних повноважень в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень по суті позову не подав.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлено, що 20.02.2017 в м.Борисполі по вул.Головатого, 20, інспектором СГРПП Бориспільського відділу поліції Зуєвим І.Ю. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №323125.

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

За змістом постанови інспектор СГРПП Бориспільського відділу поліції Зуєв І.Ю. зазначив, що 20.02.2017 о 20 год.40 хв. В м.Бориспіль по вул.Головатого, 20 водій черпак Б.В. керував а/м УАЗ 31514 та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності , та не пред'явив, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Копія постанови вручена позивачу, про що на постанові міститься особистий підпис позивача, який також зазначив на постанові, що не згідний з постановою, правил не порушував (а.с.4).

Згідно частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень статті 222 вказаного Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших про порушення правил користування засобами транспорту (частини перша статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положеннями статті 21 закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод (абзац другий пункту 21.2 статті 21 Закону).

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (пункт 21.3 статті 21 Закону).

Згідно підпункту «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 зазначених Правил на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав - при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію України» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті, поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови (а.с.4), а також підтверджено показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_4, будь-яких інших правил дорожнього руху позивачем порушено не було, підстави, передбачені ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію України», за наявності яких поліцейські могли зупиняти транспортний засіб, були відсутні.

Враховуючи викладене, оскільки були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, підстави для перевірки його документів, передбачених п.2.1 ПДР, були відсутні.

Будь-які докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч.4 та 6 вказаної статті суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Отже, оскільки в даному випадку відповідачем не доведено наявність підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував відповідач, вимогу відповідача щодо пред'явлення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності від позивача слід визнати такою, що не відповідає вищенаведеним вимогам ст.35 Закону України «Про Національну поліцію України», в зв'язку з чим позовні вимоги позивача щодо визнання дій відповідача незаконними є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а складена внаслідок таких дій оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 2015 року №3-рп/2015 щодо неконституційності положення частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, та ст.ст. 2,4,9,11,71,86,99,128, 160,161,171-2,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора групи реагування патрульної поліції (СГРПП) Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Зуєва Ігора Юрійовича щодо складання постанови серії БР №323125 від 20.03.2017 про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за порушення ч.1 ст.126 КУпАП незаконними.

Скасувати постанову серії БР №323125 від 20.02.2017 про адміністративне правопорушення, винесену інспектором СГРПП Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Зуєвим Ігором Юрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, провадження у справі закрити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження і є остаточною, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку.

Суддя І.В. Муранова-Лесів