Справа № 185/4082/16-а
Суддя: Бабій С. О.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/4082/16-а
Провадження № 2-а/185/10/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської областіБабій С.О., розглянувши в порядку скороченого провадження, відповідно до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та відновлення виплати пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо призупинення з 05.11.2015р. виплати пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу"; зобов'язати відповідача поновити з 05.11.2015р виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 01.11.2010р. перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області і їй призначена пенсія за віком згідно Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та Закону України "Про державну службу". З 01.04.2015р. позивачу припинили виплачувати пенсію за віком. Позивач вважає дії відповідача, щодо припинення виплати їй пенсії за віком, протиправними.

У запереченнях на позов відповідачем зазначено, що позивач знаходиться на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" з 01.11.2010 р.. Разом з тим, згідно записів трудової книжки, позивач починаючи з 01.07.2006р. займає посаду головного бухгалтера відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради. Таким чином позивачка працюючий пенсіонер, посадова особа органу місцевого самоврядування. За положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII, було встановлено, що у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та 01.11.2010р. їй призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

З 01.04.2015р. відповідач не виплачує позивачу пенсію за віком, посилаючись на Закон України від 02.03.2015р. № 213-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та до інших нормативно правових актів.

25.04.2016р. позивач звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії. Листом відповідача від 27.04.2016р. позивача було повідомлено про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді головного бухгалтера відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради з 01.07.2006р., що не заперечується сторонами. З 01.11.2010р. позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». З 01.04.2015р. відповідач призупинив виплату позивачу пенсію за віком, мотивуючи це тим, що з 01.04.2015р. набрав чинності Закон України від 02.03.2015р. № 213-VІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, шляхом внесення змін у статтю 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України, зокрема, на виконання приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, виходячи з наступного.

01.04.2015р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VIII від 002.03.2015р., яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням внесених змін вказана стаття передбачає, що тимчасово, у період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р. у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01.01.2016р. пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 01.05.2015р. на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З аналізу наведених положень Закону № 213-VIII слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Позивач станом на 01.04.2015р. була посадовою особою органу місцевого самоврядування, а тому на неї розповсюджується дія статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у чинній редакції і встановлені цією нормою обмеження.

Стаття 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не визнана неконституційною, позивач не займає посади в органах, перелічених в пункті 3 Прикінцевих положеннях Закону № 213-VIII, а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тому відповідач правомірно тимчасово припинив виплату пенсії позивачу.

Пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII не містить застережень щодо поновлення виплати пенсії у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 17, 71, 150-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами, також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду, прийняту у скороченому провадженні, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя С. О. Бабій