Справа № 809/209/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5677/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

представника відповідача: Кічури Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласощі» до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

В січні 2017 року ТзОВ «Ласощі» звернулося в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 206050001/2016/000658/2 від 18.11.2016, скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 206050001/2016/00743 від 18.11.2016.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2017 позовні вимоги ТзОВ «Ласощі» були задоволені в повному обсязі.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Івано-Франківська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що оскаржуване судове рішення винесене з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що декларантом були подані усі необхідні документи, в тому числі додатково запитувані органом доходів та зборів, оскільки в поданій для оформлення митній декларації від 18.11.2016 була зазначена інша вартість товару, ніж та, яка була зазначена у попередній декларації від 15.09.2016 стосовно взаємовідносин позивача з одним і тим же продавцем. Джерелом інформації виступила митна декларація щодо подібного товару, яка була оформлена по договору, сторонами якого є одні і ті самі юридичні особи. При цьому, на вимогу митного органу надати додаткові документи, декларант надав відповідь, що крім поданих документів, додаткові на даний момент надати не може. Вказана обставина є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. З приводу висновку № 111/675 від 14.12.2016 ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», то такий не був взятий до уваги, оскільки наданий митному органу 15.12.2016, а рішення про коригування митної вартості винесене 18.11.2016. Тому просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2017 та прийняти нову, якою відмовити ТзОВ «Ласощі» у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Кічуру Г.В., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 04.01.2016 між H.P.U.EXPORT-IMPORT «МIREM» (Польща) (продавець) та ТзОВ «Ласощі» (покупець) було укладено договір № 2, предметом якого була поставка сухофруктів, горіхів, насіння кунжута, насіння маку.

Враховуючи, що товар ввозився позивачем на митну територію України за митним режимом імпорту, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України, то митна вартість таких товарів визначається згідно глави 9 розділу ІІІ Митного кодексу України.

Відповідно до договору на декларування товарів, укладеного між ТзОВ «Кобра» (Виконавець) та ТзОВ «Ласощі» (Замовник), Виконавець надає послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів Замовника, що переміщуються через митний кордон України, їх оформлення в Івано-Франківській митниці, а також надає інші, пов'язані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника послуги.

На виконання умов вказаного зовнішньоекономічного контракту, товариство самостійно визначило їх митну вартість за першим методом - ціною договору (контракту) та подано до митного органу митну декларацію № 206050001/2016/009324 від 18.11.2016.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, митна вартість товару була визначена декларантом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). На підтвердження заявлених відомостей декларантом ТзОВ «Кобра», для здійснення митного оформлення товару (мак голубий ІІ кл. (Чехія)) «MAKNIEBIESKI», ґатунок ІІ, не гіркий для використання в харчовій промисловості, урожай 2016 року, Івано-Франківській митниці ДФС України було подано електронну митну декларацію № 206050001/2016/009324 від 18.11.2016 та ряд інших документів, а саме : зовнішньоекономічний договір № 2 від 14.01.2016; додаткову угоду № 11 від 16.11.2016; сертифікат походження товару № PL/MF/AL 0062794 від 15.11.2016; специфікацію № 12 від 16.11.2016 до договору № 2; договір транспортного перевезення № 28/10 від 28.10.2016; свідоцтво якості № 070885 від 15.11.2016; сертифікат якості № б/н від 14.11.2016; копію декларації країни походження 16РL 401050Е0121004 від 15.11.2016; рахунок-фактуру FAKTURA VAT 1103/11/2016 від 14.11.2016; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 22.10.2016; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 01/11-15 від 15.11.2016; міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 030922 від 14.11.2016; Інформацію про позитивні результати здійснення фіто-санітарного контролю; Інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю; Інформацію про позитивні результати проведення державних видів контролю № 331111 від 17.11.2016.

Однак, Івано-Франківська митниця ДФС не погодилася із заявленою декларантом митною вартістю товару за першим методом - ціною договору та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за № 206050001/2016/000658/2 від 18.11.2016, а також оформила картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 206050001/2016/00743 від 18.11.2016, якою було роз'яснено про необхідність провести розмитнення товару за визначеною контролюючим органом на підставі спірного рішення про коригування митної вартості товару № 206050001/2016/000658/2 від 18.11.2016.

Як вказав суд першої інстанції, причиною корегування відповідачем митної вартості товарів та відмови у митному оформленні стало те, що митна вартість товару визначена за другорядним методом - за ціною договору подібних (аналогічних) товарів. Перший метод не застосований у зв'язку з відсутністю в документах, зазначених в ч.2 ст.53 МК України всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари. Другий метод не застосований у зв'язку з відсутністю інформації щодо угоди на ідентичні товари, також, декларант відмовився від надання додаткових документів по вартості відповідно до ч.ч.2, 3 ст.53 МК України. При визначенні митної вартості товарів, відповідачем обрано джерело інформації МД № 206050001/2016/7443 від 30.09.2016. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені ч.2 ст.55 та главою 4 МК України.

Задовольняючи позовні вимоги ТзОВ «Ласощі» в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що декларантом позивача були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення як обов'язкові, так і можливі додаткові витребувані. Вказані документи були надані у формі оригіналу, належним чином завірені печатками відповідних організацій, а їх зміст підтверджував заявлену митну вартість ввізного товару.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 цього Кодексу встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною п'ятою цієї статті передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У відповідності до частини 2 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 54 цього Кодексу, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.7 ст.54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, у відповідності до частини першої статті 55 цього Кодексу, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього ж Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами : 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні : а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Наведена вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі № 21-520а15 та у постанові від 31.03.2015 у справі № 21-127а15.

У відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При цьому, колегія суддів, виходячи з аналізу встановлених обставин по справі, не вбачає підстав для відступлення від наведеної вище правової позиції.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що декларантом позивача були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення як обов'язкові, так і можливі додатково витребувані, як то, договір з додатками, інвойс, експортна декларація, транспортні документи, рахунки - фактури від виробника товару, сертифікат походження товару, сертифікат якості товару, тощо. Вказані документи були надані в формі оригіналу, належним чином завірені печатками відповідних організацій, а їх зміст підтверджував заявлену митну вартість ввізного товару, що давало можливість відповідачу встановити дійсну митну вартість товару за ціною угоди.

Крім того, подані декларантом позивача до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам частини другої статті 58 МК України і не створювали підстав для виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно, вартісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як убачається з матеріалів справи, джерелом інформації стосовно числового значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо його ціни виступила митна декларація щодо подібного товару, яка була оформлена по договору, сторонами якого є одні і ті самі юридичні особи.

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2016 ТзОВ «Ласощі» було оформлено митну декларацію МД № 206050001/2016/007443 на той самий товар, що і даному випадку, згідно угоди із тією ж фірмою експортером H.P.U.EXP-IMP «MIREM», однак в рахунку-фактурі та специфікації № 10 від 15.09.2016 ціна за 1 кг насіння маку вказана 5,56 PLN, натомість відповідно поданої митної декларації МД № 206050001/2016/009324, рахунку-фактури і специфікації № 12 від 16.11.2016 ціна за 1 кг насіння маку вказана 5,27 PLN.

Наведені обставини, на думку відповідача, свідчать про заниження товариством митної вартості ввізного товару.

Проте, на думку колегії суддів, для визначення вартості товару визначальним в даному випадку є встановлений судом першої інстанції шляхом дослідження митних декларацій та специфікацій товару строк придатності насіння маку, ввезеного позивачем за митною декларацією МД № 206050001/2016/007443 від 20.09.2016, який становить по серпень 2018 року, тоді як у випадку з митною декларацією по спірним періодам, кінцевий термін придатності насіння маку - серпень 2017 року.

Зі змісту та обсягу встановлених судом обставин випливає, що суд першої інстанції вірно вказав на залежність ціни товару від терміну його придатності.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо листа ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» № 111/675 від 14.12.2016, за змістом якого вбачається, що аналіз документів поданих позивачем свідчить, що контрактна ціна 5,27 PLN/кг на насіння блакитного маку, що постачається з рахунком-фактурою № 1103/11/2016 від 14.11.2016 до контракту № 2 від 04.01.2016 між позивачем та H.P.U.EXP-IMP «MIREM» (Польща), не суперечить відпускним цінам виробника на даний товар з урахуванням дати укладення вищевказаного рахунку-фактури №1103/11/2016 від 14.11.2016, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Заперечення апелянта щодо неналежності цього докази, обґрунтовуються тим, що даний висновок не був взятий до уваги у зв'язку з поданням його до митного органу 15.12.2016, тобто після прийняття спірного рішення від 18.11.2016.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Як вже зазначалося вище, у відповідності до ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно частини сьомої цієї статті, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Частиною восьмою цієї ж статті передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Судом першої інстанції також вірно взято до уваги як належний доказ комерційну пропозицію ТзОВ «FRUMENTA» директорові NPU MIREM від 22.10.2016, згідно якої ціна макових зерен становила 1,19 Євро/кг, копія якої була подана позивачем до митного органу разом з електронною декларацією та повинна була ним взята до уваги.

Також, суд першої інстанції вірно зазначив, що в силу вимог пункту 30 частини 1 статті 4 МК України, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) за № 030922 від 14.11.2016 є тим транспортним (перевізним) документом, передбаченим для подання органу доходів і зборів в підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її визначення згідно статті 53 МК України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 71 цього Кодексу передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до вимог частини другої цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В комплексному аналізі встановлених судом обставин справи, колегія суддів вважає, суд першої інстанції вірно вказав, що митним органом не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору та інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, а тому прийшов до законного та обґрунтованого висновку про протиправність спірних рішень суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційні скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 206, 244-2, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року по справі № 809/209/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський

Повний текст ухвали складено 06.06.2016.