Справа № 820/1015/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 р.Справа № 820/1015/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2, як представника малолітньої потерпілої ОСОБА_3 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2017р. по справі № 820/1015/17

за позовом адвоката ОСОБА_2, як представника малолітньої потерпілої ОСОБА_3

до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Люботинської міської ради в особі директора школи ОСОБА_4, Відділу освіти Люботинської міської ради в особі начальника відділу - ОСОБА_5

про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Люботинської міської ради в особі директора школи ОСОБА_4, Відділу освіти Люботинської міської ради в особі начальника відділу - ОСОБА_5, в якому просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_4, (вул. Шкільна, 54, м. Люботин, Харківська область, 62433) щодо неутворення комісії з розслідування нещасного випадку та непроведення розслідування, що порушує норми пунктів 2 і 6 Розділу II Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 07.10.2013 № 1365);

- визнати незаконною бездіяльність начальника відділу освіти Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_5, (вул. Чудновського, 2, м. Люботин, Харківська область, 62433) щодо нездійснення контролю за правильним і своєчасним розслідуванням і обліком нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу, що порушує норми пункту 10 Розділу І Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 07.10.2013 № 1365);

- зобов'язати директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_4, утворити комісію з розслідування нещасного випадку, що мав місце на території ОСОБА_6 ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області 02.09.2016 року, внаслідок якого було завдано тілесних ушкоджень учениці третього класу школи № 4 -ОСОБА_3 - та провести належне розслідування даного нещасного випадку, що стався під час навчально-виховного процесу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом адвоката ОСОБА_2, як представника малолітньої потерпілої ОСОБА_3 до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради в особі директора школи ОСОБА_4, Відділу освіти Люботинської міської ради в особі начальника відділу ОСОБА_5 про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії у наступних частинах позовних вимог:

- про визнання незаконною бездіяльності директора загальноосвітньої школи І-ІП ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_4, (вул. Шкільна, 54, м. Люботин, Харківська область, 62433) щодо неутворення комісії з розслідування нещасного випадку та непроведення розслідування, що порушує норми пунктів 2 і 6 Розділу II Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 07.10.2013 № 1365);

- про зобов'язання директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_4, утворити комісію з розслідування нещасного випадку, що мав місце на території ЗОШ І-ІП ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області 02.09.2016 року, внаслідок якого було завдано тілесних ушкоджень учениці третього класу школи № 4 -ОСОБА_3 - та провести належне розслідування даного нещасного випадку, що стався під час навчально-виховного процесу.

Роз'яснено позивачу, що розгляд та вирішення даної справи у зазначеній частині вимог віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Роз'яснено позивачу, що повторне звернення з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Позовну заяву адвоката ОСОБА_2, як представника малолітньої потерпілої ОСОБА_3 до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради в особі директора школи ОСОБА_4, Відділу освіти Люботинської міської ради в особі начальника відділу ОСОБА_5 про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії в частині вимог про визнання незаконною бездіяльність начальника відділу освіти Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_5, (вул. Чудновського, 2, м. Люботин, Харківська область, 62433) щодо нездійснення контролю за правильним і своєчасним розслідуванням і обліком нещасних, випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу, що порушує норми пункту 10 Розділу І Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 07.10.2013 № 1365)- повернуто позивачеві.

Роз'яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення з позовом до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, позивач просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції приписів п. п. 2, 6 Розділу ІІ Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах", затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616, ст.ст. 1, 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 15 Закону України "Про освіту", п. 6 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення питання, з підстав та обставин викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення в частині відмови у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції входив з приписів п.1 ч.1 ст.109 КАС України та дійшов висновку, що позовні вимоги пред'явлені позивачем до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради в особі директора школи ОСОБА_4, в яких позивач просить суд: визнати незаконною бездіяльність директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_4, (вул. Шкільна, 54, м. Люботин, Харківська область, 62433) щодо неутворення комісії з розслідування нещасного випадку та непроведення розслідування, що порушує норми пунктів 2 і 6 Розділу II Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 07.10.2013 № 1365); зобов'язати директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_4, утворити комісію з розслідування нещасного випадку, що мав місце на території ОСОБА_6 ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області 02.09.2016 року, внаслідок якого було завдано тілесних ушкоджень учениці третього класу школи № 4 -ОСОБА_3 - та провести належне розслідування даного нещасного випадку, що стався під час навчально-виховного процесу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Повертаючи позов в частині вимог до до Відділу освіти Люботинської міської ради в особі начальника відділу ОСОБА_5 про визнання незаконною бездіяльності останнього щодо нездійснення контролю за правильним і своєчасним розслідуванням і обліком нещасних, випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу, що порушує норми пункту 10 Розділу І Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах, що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 07.10.2013 № 1365), суд першої інстанції виходив з приписів п. п. 1, 2 ч.1 ст.18 КАС України та дійшов висновку, що зазначені позовні вимоги підлягають розгляду місцевим загальним судом, як адміністративним.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки в розумінні статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 6 ст. 3 КАС України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, пункт 1 частини 1 статті 17 КАС).

Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, фактично, підставою виникнення спірних правовідносин стало, зокрема, невжиття директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області заходів щодо створення комісії з розслідування нещасного випадку та непроведення розслідування нещасного випадку, що мав місце на території ОСОБА_6 ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області 02.09.2016 року, внаслідок якого було завдано тілесних ушкоджень учениці третього класу школи № 4 - ОСОБА_3.

Таким чином, специфіка правовідносин визначає, що відповідач - Загальноосвітня школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради в особі директора школи ОСОБА_4, в даному випадку, виступає не як субєкт владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій, а як субєкт владних повноважень, на якого, чинним законодавством покладено, зокрема, функції зі збереження та зміцнення фізичного, психічного і духовного здоров'я дитини; формування особистості дитини, розвиток її творчих здібностей, набуття нею соціального досвіду; виконання вимог Базового компонента дошкільної освіти, забезпечення соціальної адаптації та готовності продовжувати освіту; у процесі реалізації чого, останній зобов'язаний забезпечити, у тому числі, належні умови зі збереження життя та здоров'я учнів у процесі навчальної діяльності та, оскарження рішень, дій чи бездіяльності якого, з даного приводу, законодавець визначає в іншому порядку судового оскарження, а саме: цивільного судочинства .

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

П.1 ч.1 та ч.2 ст.15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.107 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Враховуючи, що в силу приписів ст. 201 ЦК України, життя, здоров'я та безпека людини є особистим немайновим благом, яке охороняється цивільним законодавством, та яке є, відповідно до Конституції України, найвищою соціальною цінністю, водночас спірні правовідносини, в розрізі нестворення комісії з розслідування нещасних випадків, щодо яких подано позов до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради в особі директора школи ОСОБА_4, мають наслідком, в подальшому, відшкодуванню шкоди здоров'ю та врегульовані низкою законодавчих актів, а саме: Законами України "Про дошкільну освіту", "Про охорону дитинства", "Про охорону праці", Наказом МОН від 01.08.2001 № 563 "Про організацію роботи з охорони праці учасників навчально - виховного процесу в установах і навчальних закладах " ( зі змінами), Наказом МОН від 28.10.2008 № 985 "Про затвердження Інструкції з організації охорони життя і здоров'я дітей у дошкільних навчальних закладах", Положенням про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 07.10.2013 № 1365) тощо, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за таких обставин, позовні вимоги про визнання незаконною бездіяльності директора загальноосвітньої школи І-ІП ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_4, (вул. Шкільна, 54, м. Люботин, Харківська область, 62433) щодо неутворення комісії з розслідування нещасного випадку та непроведення розслідування, що порушує норми пунктів 2 і 6 Розділу II Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 07.10.2013 № 1365) та про зобов'язання директора загальноосвітньої школи І-ІП ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_4, утворити комісію з розслідування нещасного випадку, що мав місце на території ЗОШ І-ІП ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області 02.09.2016 року, внаслідок якого було завдано тілесних ушкоджень учениці третього класу школи № 4 -ОСОБА_3 - та провести належне розслідування даного нещасного випадку, що стався під час навчально-виховного процесу - підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч.6 ст. 109 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог, пред'явлених до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради в особі директора школи ОСОБА_4, в яких позивач просить суд: визнати незаконною бездіяльність директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_4, (вул. Шкільна, 54, м. Люботин, Харківська область, 62433) щодо неутворення комісії з розслідування нещасного випадку та непроведення розслідування, що порушує норми пунктів 2 і 6 Розділу II Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 07.10.2013 № 1365); зобов'язати директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_4, утворити комісію з розслідування нещасного випадку, що мав місце на території ОСОБА_6 ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області 02.09.2016 року, внаслідок якого було завдано тілесних ушкоджень учениці третього класу школи № 4 -ОСОБА_3 - та провести належне розслідування даного нещасного випадку, що стався під час навчально-виховного процесу.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги до Відділу освіти Люботинської міської ради в особі начальника відділу ОСОБА_5 про визнання незаконною бездіяльності останнього щодо нездійснення контролю за правильним і своєчасним розслідуванням і обліком нещасних, випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу, що порушує норми пункту 10 Розділу І Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах, що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 07.10.2013 № 1365), підлягають розгляду місцевим загальним судом, як адміністративним, з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 107 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно положень ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Положеннями ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що начальник відділу освіти Люботинської міської ради - ОСОБА_7, бездіяльність якого оскаржується, відноситься до посадової особи органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно ч. 2 ст. 18 КАС України визначено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам; про застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов ОСОБА_3 в частині позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності начальника відділу освіти Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_5 щодо нездійснення контролю за правильним і своєчасним розслідуванням і обліком нещасних, випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу, що порушує норми пункту 10 Розділу І Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 31.08.2001 № 616 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 07.10.2013 № 1365) підлягає поверненню позивачу на підставі п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України, оскільки підлягає розгляду місцевим загальним судом, як адміністративним.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, як представника малолітньої потерпілої ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2017р. по справі № 820/1015/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_8
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_9 ОСОБА_10
Повний текст ухвали виготовлений 29.05.2017 р.