Справа № 345/815/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/5586/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Гуляка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року у адміністративній справі №345/815/17 за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в якому просила визнати неправомірними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в частині відмови у нарахуванні і виплаті при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати період роботи з 29.12.1995 року по 19.11.1997 року у яслах-садку «Росинка» ВАТ «Оріана» та з 20.11.1997 року по 18.12.1999 року в яслах-садку «Червона шапочка» ВАТ «Оріана» до вислуги років, призначити та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними і зобов'язання зарахувати період роботи з 29.12.1995 року по 19.11.1997 року у яслах-садку «Росинка» ВАТ «Оріана» та з 20.11.1997 року по 18.12.1999 року в яслах-садку «Червона шапочка» ВАТ «Оріана» до вислуги років, призначити і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення - відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задоволити адміністративний позов, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач працювала:

- в період з 29.08.1983 року по 31.05.1995 року - вихователем у садочку «Сонечко» Калусього ВО «Хлорвініл»;

- в період з 01.06.1995 року по 28.12.1995 року - вихователем у садочку «Росинка» Калусього ВО «Хлорвініл»;

- в період з 29.12.1995 року по 19.11.1997 року - вихователем у садочку «Росинка» ВАТ «Оріана»;

- в період з 20.11.1997 року по 28.12.1999 року - вихователем у садочку «Червона шапочка» ВАТ «Оріана»;

- в період з 29.12.1999 року по 31.05.2016 року - вихователем у садочку «Червона шапочка» виконавчого комітету Калуської міської ради (а.с. 5-6, 10-11).

В період з 29.12.1995 року по 28.12.1999 року позивач працювала у ВАТ «Оріана».

Наказом Фонду державного майна №65-АТ від 29.12.1995 року державний концерн «Оріана» було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Оріана».

Відповідно до ч.1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України єдиним засновником ВАТ «Оріана» виступає Фонд державного майна України. Суд першої інстанції звертає увагу на те, що Фонд державного майна є засновником ВАТ «Оріана», але та обставина не надає підприємству статусу державного.

Відповідно до частини першої статті 133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Статтями 325-327 Цивільного кодексу України передбачено існування в Україні державної, приватної та комунальної власності.

Згідно з частиною першою статті 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Право власності є абсолютним правом, яке полягає у сукупності правомочностей володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Зазначений юридичний принцип у тому числі означає неможливість ситуації, за якої один і той же об'єкт власності належить у повному обсязі одночасно державі і господарському товариству.

Законодавством встановлений механізм реалізації державної форми власності у сфері господарювання шляхом передачі державним підприємствам окремих правомочностей власника, за обставин, коли правовий режим майна не змінюється, та залишається державним.

Законодавством прямо передбачено існування таких видів державного підприємства: державне унітарне, державне комерційне та казенне підприємство (ст.ст. 73-77 ГК України).

Відповідно до ст.73 ГК України державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Найменування державного унітарного підприємства повинно містити слова "державне підприємство".

Відповідно до ст.74 ГК України майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.

Ст. 76 ГК України передбачено, що казенне підприємство створюється за рішенням Кабінету Міністрів України. У рішенні про створення казенного підприємства визначаються обсяг і характер основної діяльності підприємства, а також орган, до сфери управління якого входить підприємство, що створюється. Майно казенного підприємства закріплюється за ним на праві оперативного управління.

Водночас, майно господарських товариств має іншу правову природу.

Згідно зі статтею 85 ГК України господарське товариство є власником: майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом. Аналогічна норма міститься також у статті 115 ЦК України.

Це означає, що з моменту передачі майна до статутного капіталу товариства, його засновник або учасник втрачає право власності на це майно, яке переходить до товариства.

Поняття речових прав на майно, які передаються засновником до статутного капіталу господарського товариства, не є тотожним поняттю корпоративних прав, які засновник отримує натомість. При цьому зв'язок корпоративних прав учасника товариства з речовим правом на передане до статутного капіталу майно опосередковується необхідністю настання юридичного факту - ліквідації товариства, а саме речове право в такому випадку не пов'язується з індивідуально визначеним майном, а є лише правом на відсоткову частку у майні товариства.

Відповідно до частини першої статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Державну форму власності має майно, яке не передається суб'єкту господарювання у власність, а закріплюється за ним за допомогою інших видів речових прав - господарського відання та оперативного управління. Проте держава втрачає право власності на майно, яке передається у власність суб'єкту господарювання шляхом внесення його до статутного капіталу.

Взявши до уваги викладене вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції , що ВАТ «Оріана» не належить до підприємств державної форми власності.

Відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» право на отримання при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, мають особи, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах саме державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зарахування періоду роботи з 29.12.1995 року по 19.11.1997 року у яслах-садку «Росинка» ВАТ «Оріана» та з 20.11.1997 року по 18.12.1999 року в яслах-садку «Червона шапочка» ВАТ «Оріана» до вислуги років та зобов'язання призначити і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року у адміністративній справі №345/815/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

В.В. Гуляк

Повний текст ухвали складений 29 травня 2017 року.