Справа № 1311/2332/12
Суддя: Бакай І. А.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1311/2332/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2017 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай І. А.

секретаря: Михайлишин О.В.

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Камянка-Бузька справу за позовом ОСОБА_2 до Камянка-Бузького обєднанного управління ПФУ у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, яка постановлена 27.11.2012 року начальником Управління Пенсійного Фонду України у Камянка-Бузькому районі про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1700.00 грн., провадження у справі закрити. Позов обґрунтовує тим, що 27 листопада 2012 року начальником Управління Пенсійного Фонду України у Кам'янка-Бузькому районі, його, як керівника Міського комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства м.Камянка-Бузька, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за несплату підприємством страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Таке рішення вважає незаконним, оскільки було порушено його право на захист, оскільки вищезазначена особа одноосібно розглянула складений відносно нього адміністративний протокол від 20 листопада 2012 року без його присутності, не попередивши письмово про місце і час розгляду даної справи, чим він не мав можливості надати по справі докази та пояснення, які виключають його вину, не мав можливості скористатись юридичною допомогою фахівця (адвоката). Не дивлячись на це, ним 21.11.2012 року було надано письмове пояснення на складений протокол, з додаванням матеріалів, але таке не було взято до уваги. Крім того, начальник УПФУ у Камянка-Бузькому районі ОСОБА_3 неодноразово звертається до правоохоронних, податкових органів, районної прокуратури щодо порушення проти нього кримінальної справи за несплату внесків та єдиного соціального внеску до пенсійного фонду, однак 23 червня 2012 року Камянка-Бузькою районною прокуратурою винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, оскільки не встановлено в його діях вини, щодо несплати єдиного соціального внеску в повному обсязі. Недивлячись на вищенаведене начальник УПФУ у Камянка-Бузькому районі ОСОБА_3, 17.09.2012 року звертається до ВПМ ДПІ м.Червоноград, щодо порушення кримінальної справи, однак знову було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Зазначає, що МКП УЖКГ м.Кам'янка-Бузька починаючи з вересня 2012 року сплатило 23 826.54 грн., внесків до пенсійного фонду. Його вина (як умисна та необережна), як керівника підприємства щодо того, що підприємство не в повному обсязі сплачує внески до пенсійного фонду відсутня, так як причиною несплати в повному обсязі внесків до ПФУ є нестача обігових коштів на підприємстві у зв'язку з невідповідністю фактичних витрат та економічно обґрунтованими тарифами, несвоєчасність їх підвищення, враховуючи ріст цін на будівельні матеріали та підвищення мінімальної заробітної плати, у звязку з чим МКП УЖКГ м.Кам'янка-Бузька є збитковим підприємством, якому не відшкодовується місцевим бюджетом 1613.0 тис. гри., відповідно до вимог ст.31 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Дані кошти, які повинні бути повернутими підприємству, дали змогу провести оплату внесків до ПФУ. 14 вересня 2009 року розрахункові рахунки підприємства є арештованими відповідно до постанови ВДВС у Камянка-Бузькому районні, яка винесена на підставі наказів господарського та адміністративного судів, про примусове стягнення з МКГІ УЖКГ м.Камянка-Бузька страхових внесків в сумі 257,00 тис. грн., що унеможливило добровільну сплату внесків до ПФУ.

У судове засідання позивач не зявився, у поданій телефонограмі просить проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивача.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову з підстав наведених у письмовому запереченні. Зокрема, відповідачем зазначено, що згідно ст.4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі Закон) МКП Управління житлово-комунального господарства м. Камянка-Бузька є платником єдиного внеску, і у відповідності до п.1 ч.2 ст.6 зобовязане своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Частинами 12,13 ст.9 даного Закону зазначено, що - єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу). Незважаючи на це, керівником (позивачем у справі) МКП Управління житлово- комунального господарства м.Камянка-Бузька систематично порушуються норми чинного законодавства щодо сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, у звязку з чим його неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності. Посилання позивача на те, що відповідачем порушені його права є неправдивим, оскільки начальником відділу обліку надходження платежів ОСОБА_4 актом від 20.11.2012 року зафіксовано факт порушення ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а саме не сплату єдиного внеску в сумі 17907,73 гривень за вересень 2012 року (сплата мала бути до 20 жовтня 2012 року). 20 листопада 2012 року в присутності керівника МКП УЖКГ ОСОБА_2 було складено протокол, а також розяснено останньому його права, передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить його підпис. Окрім цього, останнім було надано пояснення до справи. Також в даному протоколі було зазначено про дату, місце і час слухання справи про адміністративне правопорушення, про що теж свідчить підпис позивача. Постанову по справі про адміністративне правопорушення №14989 від 27.11.2012 року ОСОБА_2К було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Крім того згідно картки особового рахунку страхувальника на рахунки управління ПФУ надходили кошти з рахунку МКП УЖКГ за попередні періоди, що свідчить про те, що арештовані рахунки не унеможливлювали сплату внесків до ПФУ. Щодо долучених до справи копій постанов про відмову в порушенні кримінальної справи, то останні не можуть стосуються справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно постанови серії ЛВ № 14989 у справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником управління ПФУ у Камянка-Бузькому районі ОСОБА_3 27.11.2012 року на ОСОБА_2 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1770 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за вересень 2012 року. Термін сплати до 20 жовтня 2012 року. Нараховано єдиного внеску за вересень 2012 року 17907,73 грн. Сплата відсутня. Порушення виявлено згідно картки особового рахунку платника.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 піддавався адміністративному стягненню за ч.2 ст.165-1 КУпАП 22.08.2011 року (постанова серії №13406 від 22.08.2011 року) у вигляді штрафу, який сплачено 14.08.2012 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 165-1 КУпАП несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу-підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від ста п'ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства доходів і зборів в Україні від 09.09.2013р. за №455, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 19.09.2013р. №1622/24154 (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно п.6.5 статуту Камянка-Бузького міського комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства власник майна не має права втручатися в оперативну діяльність керівника, а відповідно до абз.1 п. 6.5. керівник підприємства несе повну відповідальність за стан діяльності підприємства, а в абз.4 зазначено: керівник підприємства розпоряджається коштами та майном відповідно до чинного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами підприємство має окремий баланс та самостійно здійснює оплату праці своїх працівників (застрахованих осіб), здійснює бухгалтерський і податковий облік, несе відповідальність за його вірогідність відповідно до встановленого чинним законодавством порядку.

Тобто, позивач, в розумінні зазначених норм Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, є платником єдиного внеску та на нього покладений обов'язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Статтею 6 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску, зокрема, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4.3.6 Інструкції передбачено, що нараховані за відповідний календарний місяць суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Абзацом 1 частини 8 статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Абзацом 2 частини 8 статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

З системного аналізу вказаної норми випливає, що сплата єдиного внеску відбувається у строки визначені абзацом першим ч. 8 ст. 9 вищенаведеного Закону підчас кожної виплати доходу, але винятком є випадок коли внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим ч. 8 ст. 9 вищенаведеного Закону, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що виплата єдиного внеску незалежно від дати сплати сум на які нараховується єдиний внесок повинна відбуватися у строки визначені абз.1 ч.8 ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування

Крім того, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про наявність обставин відсутності грошових коштів на розрахункових рахунках та відомостей про рух коштів на них, у зв'язку з чим суд не приймає до уваги посилання позивача на відсутність коштів на рахунках підприємства.

Враховуючи, що на час розгляду справи позивачем так і не проведено сплату єдиного внеску (надані позивачем копії квитанцій стосуються проведення виплат по страхових внесках) таким порушено вимоги частини 8 статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування по несвоєчасній сплаті єдиного внеску за вересень 2012 року.

Такі дії охоплюються диспозицією частини 5 статті 165-1 КУпАП, як дії, передбачені частиною третьою або четвертою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, а саме ч.5 статті 165-1 КУпАП згідно постанови від 22.08.2011 року (штраф сплачений 14.08.2012 року).

Суд не приймає до уваги позовні вимоги позивача щодо порушення процесуальних норм відповідачем при складанні протоколу та постанови. Так, 20 листопада 2012 року в присутності керівника МКП УЖКГ ОСОБА_2 було складено протокол, а також розяснено останньому його права, передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить його підпис, також останньому було повідомлено дату, місце і час слухання справи про адміністративне правопорушення. Постанову по справі про адміністративне правопорушення №14989 від 27.11.2012 року ОСОБА_2К було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення і одержано таким 05.12.2012 року.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією законами України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-23, 71, 86, 158-163, 167, 186 КАС України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Камянка-Бузького обєднанного управління ПФУ у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Камянка-Бузький районний суд Львівської області протягом десяти днів з часу проголошення.

Суддя: І.А.Бакай