Справа № 265/3249/17
Суддя: Костромітіна О. О.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/3249/17
Провадження №2-а/265/179/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Костромітіної О.О., за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі, інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Філліпова Олександра Олександровича про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом Управління патрульної поліції в м.Маріуполі, інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Філліпова Олександра Олександровича про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обгрунтування поданої позовної заяви вказував на те, що 08 травня 2017 року о 12:29 годині інспектором роти №4 батальйону УПА ДПП в м.Маріуполі поліції Філліповим О.О. (далі -інспектор патрульної поліції) відносно нього була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та застосував стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Із зазначеною постановою він не погоджується, оскільки 08 травня 2017 року його автомобіль було зупинено інспектором патрульної поліції, підставою для зупинки транспортного засобу та притягнення його до адміністративної відповідальності було те, що він нібито порушив правило перетину перехрестя, а саме - не зупинився перед дорожньою розміткою при сигналі світлофора червого кольору, а нечебто зупинився після розмітки. Насправді даний факт не відповідає дійсності, так як розмітки на дорожній частині полотна нанесено не було і він зупинився перед знаком «Стоп - лінія».

Крім того, інспектор патрульної поліції грубо порушив порядок винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності і тому він не мав змоги скористатися правом на правову допомогу. Просить суд визнати дії інспектора протиправними, скасувати постанову серії АР № 853402 від 08 травня 2017 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону УПА ДПП в м.Маріуполі Філліповим О.О. відносно нього про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ч.2 ст.122, КУпАП; провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.2 ст.122 КУпАП закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, подав до суду заяву по розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Філліпов О.О. в судове засідання не з»явився, надав суду письмові заперечення, відповідно до яких зазначено, що під час патрулювання 08 березня 2017 року Інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ним близько 12 год. 29 хв. було помічено транспортний засіб, який на заборонений сигнал світлофора, розташованого по вулиці Куїнджи в районі будинку 90 не зупинився перед дорожньою розміткою, після чого був зупинений поліцейським. Інспектор Філліпов О.О. підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував пред'явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України. На вимогу інспектора щодо пред'явлення зазначених документів водія, яким виявив ОСОБА_1, була виконана ним одразу в повному обсязі. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції м.Маріуполя діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Тому вищевказана постанова є правомірною та такою що не підлягає скасуванню, та у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволені позову за наступних підстав.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно п.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З постанови серії АР №853402 від 08 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесеної інспектором роти № 4 батальйону УПП у м.Маріуполі Філліповим О.О., вбачається, що 08 березня 2017 року о 12:29 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2105, державний номер НОМЕР_1, на перехресті вулиці Куїнджа - вулиця Шевченко не зупинився перед дорожньою розміткою та дорожнім знаком, чим порушив пп. 8.10, 16.3 ПДР України.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила користування транспортним засобом в сфері дорожнього руху шляхом порушення вимог п.п.8.10, 16.3 ПДР України, якими встановлено що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62, якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів, та у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимим доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушень пунктів 8.10, 16.3 Правил Дорожнього Руху України, зокрема, не представлено відеофіксації можливого порушення правил дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

В судовому засіданні були досліджені представлені відповідачем відеоматеріали, що підтверджують обставини виявленого правопорушення. Проте відповідачем було надано запис з нагрудної камери спостереження працівника поліції, де зафіксовано лише момент зупинки транспортного засобу позивача та складання постанови, та не зафіксовано момент порушення водієм ПДР України, що наразі не є належним та достатнім доказом порушення правил дорожнього руху.

При цьому детального визнання порушення правил дорожнього руху, яке відображено в постанові, з боку позивача не висловлювалось, тому надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду обєктивної можливості немає.

Отже до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлені не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача щодо закриття адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України, то суд зауважує, що вирішення питання про закриття провадження у справі не входить до компетенції суду при розгляді поданого ОСОБА_1 позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у зв'язку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 про закриття адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 11, 69, 71, 72, 160, 162, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі, інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Філліпова Олександра Олександровича про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора роти №4 батальйона патрульної поліції в місті Маріуполі Філліпова Олександра Олександровича щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову серії АР № 853402 від 8 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Костромітіна О.О.