Справа № 802/292/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 травня 2017 р. Справа № 802/292/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: не з'явився

представника третьої особи 1: не з'явився

представника третьої особи 2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України, Кабінет Міністрів України

про: визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання винити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України, Кабінет Міністрів України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання винити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідачів щодо належного контролю за своєчасним виконанням Додаткових заходів індивідуального характеру, в частині виконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Департаменту ДВС ВП №50963031 від 24.01.17 року про закінчення виконання виконавчого листа №802/3745/15-а та зобов'язати Департамент ДВС Міністерства юстиції України усунути порушення прав позивача шляхом здійснення контролю та забезпечення виконання Додаткових заходів індивідуального характеру, в частині виконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.04 року, зобов'язального і майнового характеру, згідно законодавства та зведеного виконавчого провадження, що перебуває на виконанні у Печерському РВДВС м. Києва та встановити судовий контроль за виконанням постанови суду шляхом звіту протягом місяця з дня прийняття постанови суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідачів, а саме: Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України, Кабінет Міністрів України - ОСОБА_2, у судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи містяться заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, зазначивши, що рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року у справі № 25663/02 відповідачем виконано в повному обсязі, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрутованими.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до п. 5 рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року у справі № 25663/02 у справі "ОСОБА_1 та інші проти України", де ОСОБА_1 є одним із заявників, постановлено, що:

а) упродовж трьох місяців держава Україна має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню та сплатити 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у додатку, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат та інших з урахуванням будь-яких податків, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу;

б) із закінченням зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на цю суму нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Згідно з Додатком до вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_1 підлягають виконанню:

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006 р.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби ОСОБА_3 від 13.08.2014 р. відкрито виконавче провадження ВП № 44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" та зобов'язано боржника добровільно виконати таке рішення у строк, встановлений Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

В свою чергу, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. у справі №802/82/16-а, що набрала законної сили, встановлено, що Департаментом ДВС виконано рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 р. у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" в частині, яка стосується виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006 р., рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 р. та рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 р. Крім того, судом в даній постанові також зазначено, що заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006 р. у справі № 2-4319/06, яким стягнуто з ДАК "Укрресурси" на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за сумісництво посад за період з 01.03.2002 р. по 01.01.2003 р. з врахуванням компенсацій при інфляції за затримку розрахунку на суму 7564,50 грн. та зобов'язано відповідача звільнити ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера заводу "Модуль" з 01.12.2006 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з проведенням повного розрахунку по дату звільнення, було скасоване рішенням апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2007 р., залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 24.06.2008 р. А відтак, вказане судове рішення не підлягає виконанню.

Окремо рішенням адміністративного суду встановлено, що сума заборгованості, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 згідно з рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р. та на виконання РЄСПЛ, є визначеною (станом на жовтень 2015 року) і становить 1900147,03 грн. При цьому, беручи до уваги факт виплати ОСОБА_1 коштів на загальну суму 711 209,73 грн., які входять в суму повного розрахунку при звільненні з ДАК "Укрресурси" станом на жовтень 2015 року, тобто в суму 1 900 147,03 грн., останньому необхідно виплатити заборгованість в сумі 1 188 937, 30 грн.

Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України було підготовлено та направлено до Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) платіжне доручення № 7141 від 02.10.2014 року на суму 32603,10 грн. (гривневий еквівалент 2000 євро згідно курсу Національного банку України) для перерахування коштів справедливої сатисфакції на особовий рахунок ОСОБА_1 Згідно виписки Казначейства списання коштів з рахунку Міністерства юстиції України на особовий рахунок ОСОБА_1 проведено 24.10.2014 року.

Департаментом ДВС Мін'юсту України 15.08.2016 року сформовано вимогу державного виконавця № 65/23, якою розраховано пеню, у зв'язку з несвоєчасною сплатою державою-відповідачем належної суми (справедливої сатисфакції) заявникові в розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку (0,25%) плюс три відсотки з моменту закінчення трьохмісячного строку і до моменту повного розрахунку. Справа "ОСОБА_1 та інші проти України". Рішення Європейського суду з прав людини № 25663/02 від 17.07.2014 року. Рішення набрало законної сили 17.07.2014 року, кінцева дата виконання рішення - 17.10.2014 року, рішення № 25663/02 в частині виплати справедливої сатисфакції виконано 24.10.2014 року в сумі 32603,10 грн. (еквівалент 2000 євро). Кількість днів затримки платежу - 7 днів. Сума пені - 32603,10:365х3,25%х7=20,37 грн. Загальна сума пені, що підлягає сплаті - 20,37 грн.

Вказаною вимогою Департамент ДВС вимагав від Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України в десятиденний строк провести дії, спрямовані на виконання рішення № 25663/02 від 17.07.2014 року Європейським судом з прав людини у справі "ОСОБА_1 та інші проти України", сплатити на користь ОСОБА_1 вищевказану заборгованість (пеню) за несвоєчасне виконання рішення суду.

Згідно платіжного доручення Міністерства юстиції України № 3225 від 22.08.2016 року ОСОБА_1 виплачена пеня в сумі 20,37 грн. та зарахована на його особистий рахунок 25.08.2016 року.

Відповідно до вимоги державного виконавця № 65/23 від 01.08.2016 року Департаментом фінансового забезпечення Мін'юсту було підготовлено та направлено до Казначейства платіжне доручення від 03.08.2016 року № 2994 на суму 1188937,30 грн. для перерахування заборгованості за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року на особовий рахунок ОСОБА_1 Згідно виписки Казначейства списання коштів з рахунку Мін'юсту на особовий рахунок позивача проведено 04.08.2016 року.

Згідно вимоги державного виконавця від 03.10.2014 року № 1481 /16 Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України було підготовлено та направлено до Казначейства платіжне доручення від 08.10.2014 року № 7330 на суму 12387,28 грн. для перерахування заборгованості за рішеннями національного суду на особовий рахунок ОСОБА_1 Згідно виписки Казначейства списання коштів з рахунку Мін'юсту на особовий рахунок ОСОБА_1 проведено 28.10.2014 року.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі Конвенція), високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людини в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України врегульовані Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Рішення - а) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 995_004 ); б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України; в) рішення Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання у справі проти України; г) рішення Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Частиною 1-3 статті 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру, якими є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції; б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

Статтею 11 цього ж Закону визначено, що протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права порушити провадження про перегляд справи та/або про його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства;

б) повідомляє органи, які є відповідальними за виконання передбачених у Рішенні додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів. До повідомлення додається переклад Рішення, автентичність якого засвідчується Органом представництва.

Контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, що здійснюються під наглядом Комітету міністрів Ради Європи, покладається на Орган представництва.

Орган представництва в рамках здійснення передбаченого частиною другою цієї статті контролю має право отримувати від органів, які є відповідальними за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, інформацію про хід і наслідки виконання таких заходів, а також вносити Прем'єр-міністрові України подання щодо забезпечення виконання додаткових заходів індивідуального характеру.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2006 № 784 "Про заходи щодо реалізації Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на Міністерство юстиції покладено функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень. При цьому, пунктом 3 цієї ж Постанови установлено, що представництво України в Європейському суді з прав людини у разі розгляду питань дотримання нею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та звітування про хід виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах проти України здійснюється в установленому порядку Міністерством юстиції через Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 784 від 31.05.2006 (далі Положення №784), основними завданнями Уповноваженої особи є координація роботи, пов'язаної з підготовкою матеріалів для розгляду справ у Суді та виконанням його рішень, співпраця з цією метою з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно з підпунктом 7-1 пункту 5 цього ж Положення Уповноважена особа відповідно до покладених на неї завдань координує виконання рішень Суду, які є тлумаченням норм Конвенції та її невідємною частиною, містять норми права та підлягають застосуванню в порядку виконання міжнародних договорів.

В той же час пунктом 9 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до частини шостої статті 83 "Про виконавче провадження" контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби.

Згідно з пунктом 3.10 Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №1134/к від 16.04.2015, до основних функцій Департаменту, крім іншого, відноситься організація та контроль роботи державних виконавців, вжиття заходів щодо її поліпшення, здійснення керівництва та проведення перевірки діяльності структурних підрозділів територіальних органів Мінюсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень.

З наведеного суд робить висновок, що відповідачами було вчинено усі необхідні дії, що належать до їх компетенції, з метою забезпечення належної координації та контролю за виконанням рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року.

Судом встановлено, що Вінницький окружний адміністративний суд 27.01.2016 року у справі № 802/3745/15-а прийняв постанову про часткове задоволення позовних вимог, за виконанням якої ОСОБА_1 подав заяву про судовий контроль в порядку ч. 9 ст. 268 КАС України, з мотивів невиконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 в частині, а саме Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 стосовно проведення повного розрахунку (зарплата, компенсація за відпустку).

Крім того, суд звертає увагу, що постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2016 у справі № 802/3745/15-а також перебувала на примусовому виконанні у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (виконавчі провадження № 50963031 та № 50962948).

Встановлено, що 24.01.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50963031, оскільки постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2016 року у справі №802/3745/15-а (виконавчий лист №802/3745/15-а, виданий 12.04.2016 року Вінницьким апеляційним адміністративним судом, де боржником є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) фактично виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом під час виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини у виконавчому провадженні ВП №44360795.

З огляду на викладене суд приходить висновку, що вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльністю Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, щодо контролю за своєчасним виконанням Додаткових заходів індивідуального характеру, в частині виконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року, як зобов'язального та майнового характеру, а також визнання протиправною та скасування постанову головного державного виконавця Департаменту ДВС ВП №50963031 від 24.01.17 року про закінчення виконання виконавчого листа №802/3745/15-а не підлягають задоволенню, оскільки як зазначено вище, та вже неодноразово встановлено судовими рішеннями у справах №802/1462/16-а, №802/1594/16-а, №802/2019/16-а, в частині, що до цього часу рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року є невиконаним, є безпідставним, а відтак і державний виконавець при прийнятті постанови діяв в межах та у спосіб відповідно до чинного законодавства.

В контексті вищезазначеного, суд зазначає, оскільки вимога про зобов'язання Департаменту ДВС Міністерства юстиції України усунути порушення прав позивача шляхом здійснення контролю та забезпечення виконання Додаткових заходів індивідуального характеру, в частині виконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.04 року, зобов'язального і майнового характеру, згідно законодавства та зведеного виконавчого провадження, що перебуває на виконанні у Печерському РВДВС м. Києва є похідною, а відтак задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

При цьому КАС України передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням рішень в адміністративних справах це зобовязання судом субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (стаття 267 КАС України) та шляхом вирішення і розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби (стаття 181 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Разом із цим варто зазначити, що вказаною вище статтею КАС України встановлено право, а не обовязок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобовязати субєкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, а відтак, оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, дана вимога про встановлення судового контролю залишається без задоволення.

Згідно зі статтею 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів/підстав, позовній вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст.70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна