Справа № 817/2043/16
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

01 червня 2017 року РівнеСправа № 817/2043/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; позивача - ОСОБА_2; представника позивача - адвоката Добродій-Котенко О.М. (договір про надання правової допомоги від 26 жовтня 2016 року); представника відповідача - Хоменка А.П. (довіреність від 04 січня 2017 року); розглядаючи у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління поліції охорони в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, та вирішуючи питання про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі іменується - позивач) до Управління поліції охорони в Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати Наказ Управління поліції охорони в Рівненській області від 29.06.2016 №1319 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника поліції ОСОБА_2Л.»; визнати протиправним та скасувати Наказ Управління поліції охорони в Рівненській області від 29.06.2016 №44 о/с, з врахуванням змін внесених наказом №56 о/с від 25.07.2016 в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_2 з 19 липня 2016 року, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»; поновити ОСОБА_2 з 19 липня 2016 на службі в Національній поліції на посаді інженера Дубенського міжрайонного відділення Управління поліції охорони в Рівненській області; стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Сала А.Б. від 24.11.2016 провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 №313 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку із закінченням 18.05.2017 строку повноважень судді Сала А.Б., внаслідок чого справу передано на розгляд судді Недашківській К.М.

Ухвалою судді від 22.05.2017 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.06.2017.

У судове засідання, призначене на 01.06.2017, прибув представник відповідача та вказав, що в матеріалах справи міститься клопотання Управління поліції охорони в Рівненській області про залишення позовної заяви без розгляду від 30.01.2017 (а.с. 39).

Представник відповідача вказав, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовною заявою, оскільки з оскаржуваним наказом №1319 від 29.06.2016 позивач ознайомився 01.07.2016, а з наказом №44 о/с від 29.06.2016 - 19.07.2016. Тобто, позивач пропустив місячний строк звернення до суду з позовом, оскільки звернувся до суду з позовною заявою лише 23.11.2016.

Позивач та представник позивача заперечили проти даного клопотання та просили суд відмовити відповідачу у його задоволенні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржується, зокрема, Наказ Управління поліції охорони в Рівненській області від 29.06.2016 №1319 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника поліції ОСОБА_2Л.»; Наказ Управління поліції охорони в Рівненській області від 29.06.2016 №44 о/с, з врахуванням змін внесених наказом №56 о/с від 25.07.2016 в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_2 з 19 липня 2016 року, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Адміністративний позов поданий до Рівненського окружного адміністративного суду лише 23.11.2016.

В матеріалах справи міститься копія Наказу №1319 з відміткою про те, що позивач був ознайомлений з ним 01.07.2016 (а.с. 27).

В матеріалах справи міститься копія Наказу №44 о/с з відміткою про те, що позивач був ознайомлений з ним 01.07.2016 (а.с. 22).

Також, в матеріалах справи наявна Розписка про те, що позивач отримав трудову книжку АК №512697 у зв'язку зі звільненням з Національної поліції (а.с. 46).

Таким чином, позивач протягом періоду більше чотирьох місяців не звертався до суду з позовом про скасування оскаржуваних наказів.

За приписами частини 1 статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 3 статті 99 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (частина 2 статті 100 КАС України).

Суд зазначає, що строк звернення до суду з позовною заявою являється матеріальним строком, до якого не можуть застосовуватися норми статей 101 та 102 КАС України.

У разі пропуску строку звернення до суду з позовом, суд наділений повноваженнями визнати поважними причини пропуску строку, проаналізувавши матеріали адміністративного позову та за необхідності заслухати пояснення сторін.

За приписами частини 2 статті 49 КАС України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Зловживання правами (в тому числі і правом звернення до суду з позовом) різко дисонує з проголошеними законодавцем цілями і завданнями адміністративного судочинства. Правильний і своєчасний розгляд і вирішення адміністративних справ в умовах процесуальної недобросовісної стає скрутним, оскільки дії суб'єкта правопорушника перешкоджають вирішенню цих завдань. Не дивлячись на те, що завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення адміністративної справи ставиться не перед сторонами процесу, а перед органом судової влади (судом), вказана обставина жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, які беруть участь в справі.

Особи, які беруть участь у справі, не мають прямого юридичного обов'язку сприяти суду в правильному і своєчасному розгляді і вирішенні адміністративної справи, проте за ними закріплений обов'язок утримуватися від дій, здатних перешкоджати досягненню названих завдань.

У судовому засіданні позивач та його представник зазначили, що не зверталися до суду з позовом про оскарження наказів, оскільки з їх змісту не вбачалося підстав для звільнення позивача із займаної посади.

Суд зазначає, що позивачем не наведено жодних належних доводів на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою. Вказана представником позивача причина пропуску строку звернення до суду з позовом не може бути визнана судом поважною, оскільки вона свідчить лише про незгоду позивача з наказами про звільнення, та жодним чином не стосується пропуску строку звернення до суду.

Також, суд зазначає, що одним із принципів адміністративного судочинства, визначених статтею 7 КАС України, є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 10 КАС України, усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Під рівністю громадян перед судом слід розуміти те, що всі вони несуть відповідальність перед судами, які належать до єдиної судової системи, не маючи при цьому ніяких переваг і не зазнаючи ніяких обмежень. Наявність правил щодо матеріальних строків звернення до суду не суперечить цій засаді, бо громадяни не дістають ніяких привілеїв.

Принцип рівності перед законом і судом має дві сторони, два аспекти - рівність перед законом і рівність перед судом. Рівність громадян перед законом означає, що при судовому розгляді до всіх застосовуються одне й те ж матеріальне і процесуальне законодавство, ніхто не має при цьому ніяких переваг і обмежень у правах. Рівність перед судом - одна з конституційних засад судочинства, що полягає в наступному: а) рівності процесуальних можливостей сторін - учасників судового розгляду й б) однаковості судових процедур при розгляді подібних справ.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його правами та обов'язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Чуйкіна проти України» ((CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) 13 січня 2011 року ОСТАТОЧНЕ) вказано, що «стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A № 18)».

Разом з тим, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, яке може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57).

В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13 грудня 2011 року (17-рп/2011) зазначено, що «вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

За приписами пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права особи на судовий захист, а позивач не довів поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 99, 100, 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Управління поліції охорони в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини третьої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська