Справа № 821/3759/15-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/3759/15-а

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 січня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третіх осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ "Дельта Банк" про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

10 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" (далі - уповноважена особа Фонду), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у доларах США №003-21504-230215 від 23.02.2015 р., укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 ; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_3, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача неправомірно не включено до переліку вкладників та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду.

Уповноважена особа Фонду заперечувала проти позову, зазначаючи, що договір банківського вкладу, укладений між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" обґрунтовано визнано нікчемним за п.7 ч.3 ст.38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 січня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнані протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у доларах США №003-21504-230215 від 23.02.2015 р., укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3; визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у доларах США №003-21504-230215 від 23.02.2015 р.; зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), якій необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, уповноважена особа Фонду подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову.

В зв'язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч.1 ст.197 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

23 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" № 003-21504-230215 у доларах США.

23 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" до зазначеного договору укладена додаткова угода № 1, якою п.1.8 договору викладений в новій редакції та передбачає зарахування вкладу на рахунок, як з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, так і шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або через касу банку в день укладання договору.

23 лютого 2015 року на рахунок позивача поступили кошти в сумі 3 000 дол. США, з рахунку ОСОБА_4.

Постановою Національного Банку України № 692 БТ від 30.10.2014 віднесено ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних. Ця постанова була доведена до відома керівників структурних підрозділів банку 15.01.2015 року.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 " Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", яку запроваджено з 03.03.2015 по 02.09.2015 та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" продовжено по 02.10.2015 року включно.

Комісія з перевірки правочинів за вкладними операціями банку на засідання 15.09.2015 дійшла висновку, що договори укладені банком та фізичними особами після 16.01.2015, за якими здійснювались перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, є нікчемними на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Наказом уповноваженої особи банку № 813 від 16.09.2015 року застосовано наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третіми особами, так і власниками депозитного рахунку після 16.01.2015 року.

Повідомленням від 02.12.2015 року № 05-3160214, позивача сповіщено про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) № 003-21504-230215 від 23.02.2015 року, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3, згідно до п. 7 ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та наголошено на тому, що інформацію щодо зазначеного договору не включено до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати правочин, укладений між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" нікчемним, а тому дії уповноваженої особи щодо застосування до Договору ознак нікчемності та не включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду є неправомірними.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року №4452-VI (далі Закон №4452-VI, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 4 Закону №4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює наступні функції, зокрема, веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч.2 ст.27 цього Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію, формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Пунктами 3, 4 р.3 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 ч.4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів.

Зазначеною постановою встановлено, зокрема, заборону проведення Банком будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Частиною 1 ст.1062 ЦК України визначено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше.

В п.1.8 договору банківського вкладу, укладеного 23.02.2015р. між позивачем та АТ "Дельта Банк", зазначено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що із підписанням цього договору вкладник засвідчує, що він ознайомлений з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк" та погоджується вважати обов'язковими для застосування взаємовідносин, які виникли на підставі цього договору.

Відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк", затверджених Рішенням Ради директорів АТ "Дельта Банк" Протоколом № 14 від 20 березня 2013 року встановлено, що зарахування на вкладений (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається (крім зарахування грошових сум від Законного представника за вкладами на ім'я особи, законним представником якої він є, та крім інших випадків, передбачених нормами діючого законодавства України та/або Продуктами Банку).

Відповідно до положень постанови Правління Національного Банку України №365 від 16 вересня 2013 року "Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України" безготівкове перерахування коштів в іноземній валюті дозволяється лише з інших власних рахунків або шляхом внесення грошових коштів у касу банку. Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи не дозволяється.

Крім того, п.10.19 "Інструкції про відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах" № 492 від 12.11.2003 року визначено, що на вкладний (депозитний) рахунок зараховуються, зокрема, кошти в іноземній валюті, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що законодавець визначає можливість здійснення зарахування грошових коштів з рахунку іншої особи виключно на індивідуальних умовах, що викладені в договорі, а також те, що обов'язковою умовою чинності договору №003-21504-230215 від 23.02.2015 року банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий", є зарахування коштів на відкритий депозитний рахунок з власного рахунку позивача або внесення коштів готівкою особисто.

Разом з тим, у день підписання договору між позивачем та банком укладено додаткову угоду, якою пункт 1.8 договору викладено в наступній редакції: зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. Цим пунктом також визначено,що сторони домовились про незастосування умов п.5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору. А отже, зазначеною додатковою угодою позивачу встановлені індивідуальні умови за Договором банківського вкладу, окремі від типової форми банківського вкладу (депозиту) за якими він отримав окремі переваги в порівняні з іншими вкладниками.

Комісію з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" під час здійснення перевірки виявлено, що кошти в іноземній валюті для зарахування на депозитний рахунок позивача надійшли з рахунку ОСОБА_4

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що додатковою угодою до договору банківського вкладу позивачу встановлені індивідуальні умови договору, всупереч постанові Правління НБУ від 30.10.2014р., якою, зокрема, заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом та Правилам обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк".

Судова колегія враховує доводи апелянта про те, що в період з 15.01.2015 по 23.02.2015 ОСОБА_4 перерахував зі свого поточного рахунку на рахунки третіх осіб кошти, які не перевищують розміру в 200 000 грн., а тому зарахування коштів на рахунок позивача фактично не проводилось, а мало місце перерахування коштів від третьої особи, зокрема відбулося коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань.

На думку судової колегії, про штучність та фіктивність спірного правочину і створення правових підстав для отримання вищевказаними громадянами, а фактично позивачем, сум гарантованого відшкодування за наведеними вище операціями, як зазначив представник відповідача, міг свідчити зокрема той факт, що всі ці операції проводились в той час, коли Банк вже мав значну кількість невиконаних грошових зобов'язань перед іншими клієнтами - кредиторами Банку та не міг своєчасно і в повному обсязі виконувати їх грошові вимоги.

В дійсності всі зазначені вище операції не передбачали фактичного переміщення (видачу/виплату або перерахування) «реальних» грошових коштів та здійснювались виключно за рахунок внутрібанківських проводок.

Нездатність Банку належно виконувати прийняті на себе зобов'язання перед іншими клієнтами, знаходить своє підтвердження, зокрема, в постанові Правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», де вказано, що окрім допущення інших порушень, в т.ч. існуючих нормативів, станом на 30.10.2014 прострочена основна сума заборгованості за кредитами рефінансування НБУ в розмірі 962 млн. грн., існує залежність від коштів фізичних осіб (41% від зобов'язань Банку), несвоєчасне виконання Банком зобов'язань перед НБУ щодо погашення відсотків за користування кредитами рефінансування, а саме 01.10.2014 зазначені відсотки на загальну суму 114 млн. грн. списано в безспірному порядку з кореспондентського рахунку Банку в Національному банку України. Вищевказане свідчить про факт здійснення Банком ризикової діяльності, що загрожує інтересам вкладників і кредиторів Банку. Тому віднесення Банку до категорії проблемних є адекватним вчиненим порушенням і рівню загрози інтересам вкладників та інших кредиторів Банку.

В даному випадку, як свідчать обставини справи та виявлено під час перевірки Уповноваженою особою Фонду, видача/виплата або перерахування «реальних» грошових коштів в дійсності не проводилась, натомість на підставі поданих Банку платіжних документів відбувалось виключно коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань, що в свою чергу призвело до штучного створення правових підстав для виникнення в Фонду обов'язку здійснити виплату суми гарантованого відшкодування по таким операціям.

Частинами 1 та 2 ст.38 Закону №4452-VI встановлено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 8 Закону №4452-VI закріплено підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема пунктом 7 встановлено випадки нікчемності правочинів, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до ч. ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 2 ст.215 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст.236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Судова колегія, виходячи з положень п.7 ч. 3 ст.38 Закону № 4452-VI, приходить до висновку, що надходження коштів на банківський рахунок позивача саме з рахунку ОСОБА_4, який, як ініціатор переводу, фактично розбиває свій вклад з метою штучного зобов'язання Фонду на відшкодування коштів в межах гарантійного розміру 200 000 грн. на рахунки третіх осіб, з метою отримати всю суму вкладу повністю, є доказами нікчемності договору банківського вкладу, яка встановлена законом. Матеріали справи містять виписку з рахунку ОСОБА_4, з якої вбачається, що з його рахунку з 15.01.2015 року по 23.02.2015 року здійснено 5 переказів коштів у дол.США, один із яких був саме 23.02.2015 року у сумі 3 000 дол. США на депозитний рахунок позивача. (а.с.69-70)

Оскільки ОСОБА_4 внаслідок укладання 23.02.2015 договору банківського вкладу між ПАТ "Дельта Банк" через ОСОБА_3 отримує переваги у вигляді гарантованого відшкодування за рахунок Фонду через третіх осіб, судова колегія вважає правомірними дії уповноваженої особи щодо прийняття 16.09.2015 наказу № 813, відповідного до якого вказаний договір банківського вкладу віднесений до переліку нікчемних.

Аналіз наведених обставин в сукупності дає підстав для висновку про доведеність апелянтом - уповноваженої особи Фонду наявності правових підстав стосовно невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення про задоволення позову в частині зобов'язання уповноваженої особи Фонду надати до Фонду гарантування додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_3 для отримання гарантованого відшкодування за вкладом.

Відповідно до ст.202 КАС України, судова колегія скасовує постанову суду першої інстанції та ухвалює нову, якою відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,202,205,207,254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 січня 2016 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян