Справа № 814/2152/16
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2152/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління патрульної поліції у м.Миколаєві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) (з урахуванням збільшення позовних вимог) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління патрульної поліції у м.Миколаєві про визнання протиправним та скасування наказу №2565 від 31 серпня 2016 року в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби з поліції, відносно інспектора роти №4 батальйону №1 управління патрульної поліції у м.Миколаєві, 2) визнання протиправним та скасування наказу №228 від 15 вересня 2016 року в частині звільнення його за п.6 ч.1 ст.75 Закону України "Про Національну поліцію", 3) поновлення на посаді інспектора роти №4 батальйону №1 управління патрульної поліції у м.Миколаєві з 16 вересня 2016 року, 4) стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що неналежне виконання обов'язків позивачем, що спричинили тяжкі наслідки вчинення кримінального провадження, не мають свого підтвердження, в зв'язку з відсутністю обвинувального вироку суду відносно особи, що вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст.296 КК України, позивач при вчиненні неправомірних дій та затриманні вищевказаних правопорушників приписів не був, позивача не було ознайомлено з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, службове розслідування проводилось добу, невиконання або неналежне виконання службових обов'язків позивачем не доведено, не зазначено, в чому саме виразилась бездіяльність позивача.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, адміністративний позов задовольнити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач з 07 листопада 2015 року проходив службу в Управлінні патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

30 травня 2016 року наказом начальника Департаменту патрульної поліції № 1096 покладено тимчасове виконання обов'язків заступника командира роти № 4 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві на молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві.

30 серпня 2016 року наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №2558 з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни поліцейськими роти № 4 батальйону № 1, що виразились у бездіяльності під час вчинення хуліганських дій невідомими особами, які супроводжувались насильством стосовно перехожих, призначено службове розслідування.

У висновку службового розслідування зазначено, що позивач пояснив: 29 серпня 2016 року він заступив на службу нічної зміни в складі екіпажу автопатруля «КАНТ-451» в якості заступника командира роти № 4 батальйону № 1 УПП у м. Миколаєві. 30 серпня 2016 року о 01-00 год. від чергового «КВАЗАР» отримано повідомлення, зміст якого містив інформацію, що поблизу ресторану швидкого харчування «McDonalds» екіпажі патрульної поліції потребують допомоги. Прибув за вказаною адресою, він побачив скупчення людей. На місці знаходились екіпажі «КАНТ-405» та «КАНТ-452» які врегулювали конфлікт між громадянами. Причини конфлікту були незрозумілі та ніхто зі співробітників УПП у м. Миколаєві ДПП не міг пояснити, оскільки всі були зайняті припиненням протиправних дій. В конфлікті участь брали декілька осіб:1) чоловік спортивної тілобудови - водій автомобіля «Mercedes- Benz», який стояв на перехресті вул. Соборної та Адм. Макарова. Чоловік постійно виражався нецензурною лайкою відносно невстановленого чоловіка та жінки, намагався скоротити між ними відстань, вів себе агресивно, 2) чоловік з дружиною та дитиною, який знаходився на вигляд у стані алкогольного сп'яніння , також ображав першого чоловіка. Зі слів громадян, які перебували на місці події та були очевидцями події, один з чоловіків наніс удар в обличчя іншому. Далі з метою припинення хуліганських дій, чоловіка міцної статури працівники УПП відвели в сторону та запропонували прослідувати до Центрального ВП ГУНП, проте він відмовився. Поліцейськими було прийнято рішення, що він прослідує в супроводі екіпажів патрульних поліцейських на своєму автомобілі, яким керувала його супутниця ( це пояснюється тим, що даний чоловік турбувався про цілісність та схоронність свого транспортного засобу у разі його залишення). Громадянин, який фіксував подію на мобільний телефон, попросив позивача представитись, на що останній на випередження запитав його прізвище, імя та по-батькові. Чоловік представився ОСОБА_3. ОСОБА_2 перефразувавши та повторивши зазначені громадянином прізвище, представився заступником командира роти та назвав своє прізвище.

За результатами службового розслідування прийнято наказ №2565 від 31 серпня 2016 року Департаментом патрульної поліції НПУ, в якому п.6 передбачено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні п.п.1,2,3,4,6,7,9,10 ч.1 ст.7, п.8 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.п.1,2,3 ч.1 ст.18, п.1 ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в національній поліції України.

15 вересня 2016 року наказом Департаменту патрульної поліції №228 о/с відповідно до п.6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції з 16 вересня 2016 року.

Не погоджуючись з вищевказаним наказом позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач взагалі не робив ніяких активних дій стосовно припинення протиправних дій правопорушника, його затримання та направлення до відділення поліції, був безпорадним, розгубленим, не з'ясував обставин події, що сталися, координацію дій підлеглих не здійснював, не проявив себе, як заступник командира роти - керівник, тому така поведінка поліцейських викликала обурення громадян, що призвело до підриву авторитету та дискредитації високого звання поліцейського.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про національну поліцію» та Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

В апеляційній скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року та ухвалення нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Розділом ХІ п.4 перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно п.9 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 901 від 23 грудня 2015 року передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст.2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»). Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу (ст.7Дисциплінарного статуту). На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з органів внутрішніх справ. (ст.12 Дисциплінарного статуту).

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно ст. 18 Закону України « Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини. У разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов'язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред'явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; 9) доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; 10) вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Згідно з функціональними обов'язками командирів (заступників командирів) рот, затверджених наказом Департаменту патрульної поліції № 417 від 25 березня 2016 року, передбачено, що протягом зміни патрулювання командир (заступник командира) роти: п.2.1 з метою оперативного реагування на виклики та інші регулярні завдання забезпечує особисто та/або силами особового складу припинення особисто виявлених правопорушень та оформлення відповідних матеріалів, контролює службову дисципліну, дотримання патрулями належної тактики та заходів особистої безпеки, п.2.2 у випадках виникнення резонансних інцидентів та нетипових ситуацій допомагає особовому складу в оформленні правопорушень у нетипових ситуаціях.

Повноваження поліцейського є одночасно і правом, і обов'язком. Особа, що володіє повноваженням, має певні додаткові можливості, проте не може використовувати їх на свій розсуд, а тільки у визначений спосіб.

Аналізуючи вищевикладені норми законодавства колегія суддів вважає, що поліцейський, у випадку виявлення порушення законодавства, зобов'язаний невідкладно припинити протиправні дії правопорушників, вжити заходи, спрямовані на усунення загрози життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення правопорушення; здійснити своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; доставити у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; вжити заходи для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах.

Дослідивши наявний в матеріалах справи наказ №2558 від 30 серпня 2016 року про призначення та проведення службового розслідування, колегією суддів встановлено, що позивач - інспектор роти №1 батальйону №1 УПП у м.Миколаєві ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 порушив службову дисципліну, яка полягає у невиконанні належного обов'язку, який особа повинна була і могла виконати в силу покладених на нього обов'язків відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось у бездіяльності під час вчинення хуліганських дій невідомими особами, які супроводжувалися насильством стосовно перехожих 30 серпня 2016 року у м.Миколаєві по вул.Соборній. /а.с.32/ Факт здійснення бездіяльності позивачем підтверджений наявним в матеріалах справи відеодиском з відеозаписом вищевказаних подій. /а.с.81/

Ознайомившись з даним диском колегією суддів встановлено порушення позивачем прямих обов'язків по забезпеченню публічної безпеки та порядку, а також невиконання завдань, що закріплені Законом України за працівниками поліції щодо припинення правопорушення та затримання осіб які їх вчинили. З даного диску вбачається, що позивач взагалі не робив ніяких активних дій стосовно припинення протиправних дій правопорушника, його затримання та направлення до відділення поліції, був безпорадним, розгубленим, не з'ясував обставин події, що сталися, координацію дій підлеглих не здійснював, не проявив себе, як заступник командира роти - керівник.

Більш того, на прохання особи, яка знімала відео, звернене до позивача назватись, ОСОБА_2 представився лише тоді, коли чоловік декілька разів просив позивача представитись, що є порушенням ч.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію».

В результаті чого колегія суддів вважає, що прийнятий наказ №2565 від 31 серпня 2016 року Департаментом патрульної поліції НПУ, яким інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в національній поліції України є правомірним, що правильно було встановлено судом першої інстанції.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що службове розслідування проведено відповідно до вимог Дисциплінарного статуту та будь-яких порушень цих вимог не було встановлено при розгляді справи, оскільки статутом передбачений граничний термін проведення службового розслідування та не зазначено мінімальні строки його проведення.

Окрім того колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо безпідставного посилання позивача на те, що він не знав, що на нього покладено тимчасове виконання обов'язків заступника командира роти, оскільки з наказом від 30 травня 2016 року його письмово не ознайомлювали.

Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту передбачено, що накази можуть даватись, як в усній так і в письмовій формі, накази повинні виконуватись беззаперечно, точно та у визначений строк. Крім того, в оглянутому в судовому засіданні відео з місця подій вбачається, що позивач був ознайомлений зі своєю посадою, оскільки назвав себе - заступником командира роти.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв