Справа № 817/912/16
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2017 р.Р і в н е 817/912/16
14год. 57хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Шеруда О.П,

відповідача: представник Ревко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Військова частина НОМЕР_1
про визнання протиправними та скасування наказів , -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування наказів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він проходить службу в лавах ЗСУ за контрактом на посаді солдата водія-лінійного нагляду лінійно-кабельного відділення дальнього зв`язку центру каналоутворювальних систем польового вузла зв`язку у ВЧ НОМЕР_1 . Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №245 від 17.05.2016; №261 від 23.05.2016; №278 від 27.05.2016, на позивача було накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» за порушення вимог статей 11,12,14, 16,37 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України. Вказаним наказам передували службові розслідування, які проведені, на думку позивача, з порушенням норм чинного законодавства. Позивач зазначає, що під час проведення службового розслідування не встановлені фактичні обставини порушення, з ним не була проведена бесіда, накази не доводились до відома, а отже такі накази не відповідають вимогам Закону, в зв`язку з чим і був поданий позов до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення, тотожні викладеним в адміністративному позові.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, якими позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними з підстав, зазначених у запереченні. У задоволенні позову просять відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані письмові докази, суд виходить з наступного.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи судом встановлено, що позивач проходить службу в Збройних силах України за контрактом та з 18.04.2014 року перебував на посаді солдата водія-лінійного нагляду лінійно-кабельного відділення дальнього зв`язку центру каналоутворювальних систем польового вузла зв`язку у ВЧ НОМЕР_1 .

Наказом відповідача № 245 від 17.05.2016р за порушення вимог статей 11,12,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, невиконання наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30 квітня 2016 року №51-РС, позивачу оголошено сувору догану. З вказаним наказом позивач ознайомлений 24.05.2016р. (а. с. 45-46).

Винесенню вказаного наказу передує проведення службового розслідування, яке оформлено відповідним актом. Із актом позивач ознайомлений 23.05.2016р (а. с. 47-48).

Наказом відповідача № 261 від 23.05.2016р за порушення вимог статей 11,16,37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану. Винесенню вказаного наказу передує проведення службового розслідування, яке оформлено відповідним актом. Із актом позивач ознайомлений 23.05.2016р (а. с. 68-71).

Наказом відповідача № 278 від 27.05.2016р за порушення вимог статей 11,12,14,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, невиконання наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30 квітня 2016 року №51-РС, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану. З вказаним наказом позивач ознайомлений 27.05.2016р. Винесенню вказаного наказу передує проведення службового розслідування, яке оформлено відповідним актом. Із актом позивач відмовився ознайомлюватися, про що стоїть відповідна відмітка (а. с. 57-61).

Як встановлено судом, підставою для проведення службових розслідувань стали систематичні запізнення позивача на службу, відсутність на службі протягом робочого дня, відкрита відмова виконувати наказ старшого командира щодо вибуття до іншої військової частини на рівнозначну посаду, не вибуття на службу до іншої військової частини.

Актами службових розслідувань, відповідно, встановлено, зокрема, що: згідно наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30 квітня 2016 року №51-РС, солдат ОСОБА_1 мав убути до нового місця служби військова частини НОМЕР_2 . На здачу посади солдату ОСОБА_1 був наданий період з 04.05.2016 по 06.05.2016 року та 10.05.2016 року він мав убути до нового місця служби. За відведений період посаду солдат ОСОБА_1 не здав та на ранкове шикування військової частини НОМЕР_1 10.05.2016 року не прибув (а. с. 47-48); згідно наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30 квітня 2016 року №51-РС, солдат ОСОБА_2 мав убути до нового місця служби військова частини польова пошта НОМЕР_2 . Але, 16 травня 2016 року в присутності начальника відділення особового складу заступника начальника штабу майора ОСОБА_3 , заступника начальника центра інформаційних систем по роботі з особовим складом польового вузла зв`язку капітана ОСОБА_4 та начальника центра каналоутворювальних систем польового вузла зв`язку майора Назарука Ю.ГГ, солдат ОСОБА_1 відмовився отримувати припис та убути для подальшого проходження служби у військову частину польова пошта НОМЕР_2 (а. с. 69-71); солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 17.05.2016 року не прибув у встановлений термін та був відсутній на військовій службі протягом робочого дня.

Судом встановлено що під час проведення службових розслідувань, позивачем надавались пояснення з приводу виявлених порушень. Причину систематичних спізнень на службу, не вихід протягом робочого дня позивач пояснював тим, що здійснював догляд за малолітньою дитиною, так як його дружина знаходилась то в лікарні, то здавала екзаменаційні іспити. Аналогічною причиною слугувала і відмова виконувати прямий наказ старшого командира щодо вибуття для подальшого проходження служби у військову частину польова пошта НОМЕР_2 . Також із матеріалів справи вбачається, що підтверджуючі документи видані на ім`я дружини позивача. Разом з тим, такі документи не можуть бути вагомою підставою для запізнення, не виходу на службу протягом робочого дня взагалі та відмови у виконанні наказу старшого командира.

Так, згідно з п.3 Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» №548-XIV, 24.03.1999 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Статут), військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб, пов`язаній із захистом України.

Пунктами 5,6,7,8,9 Статуту встановлено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - старшина роти.

Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні обов`язки військовослужбовців, згідно Статуту, передбачають, зокрема, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України та покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно (пункти 11,12,14,16,37 Статуту).

Одночасно суд зауважує, що сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»

№551-XIV, 24.03.1999. Згідно із вказаним Дисциплінарним статутом, усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, військовою дисципліною є бездоганне і неухильне додержання військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами та іншим законодавством України.

Як слідує із викладених правових норм, військова служба є досить специфічною та такою, що має свої особливості, оскільки пов`язана безпосередньо із обороною України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. Тобто від кожного військовослужбовця, незалежно від звання чи посади вимагається суворе та неухильне дотримання військової дисципліни.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем порушені вказані вище по тексту вимоги чинного законодавства, які полягають в не вибутті до нового місця служби, не здачі посади, не виконанні обов`язків за посадою в зв`язку з не прибуттям на службу, не доповідання та не повідомлення своїх начальників про можливі вагомі причини відсутності на службі, відкрита відмова виконати наказ старшого командира. Одночасно, суд звертає увагу також на те, що відсутність на службі без поважних причин виключає в принципі можливість виконання обов`язків за посадою. Отже, суд приходить до висновку про те, що порушення позивачем військової дисципліни доведені та підтверджені матеріалами службових розслідувань в повній мірі.

Твердження представника позивача про те, що службове розслідування проведене з порушенням Дисциплінарного статуту, Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, суд вважає помилковим, при цьому виходить з такого.

Відповідно до ст. 84 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999 (далі по тексту Дисциплінарний статут), прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Наказом Міністерства оборони України № 82 від 15.03.2004 затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (із змінами та доповненнями).

Так, п. п. 2.1-2.4 вказаної Інструкції зазначено, що особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки; ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Посадові особи Збройних Сил України зобов`язані надавати правдиві письмові пояснення по суті предмета розслідування та поставлених їм питань, пред`являти відповідні документи чи матеріали.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.

У разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.

Розслідування та його результати оформляються письмово. За погодженням з особами, які обпитуються, їх пояснення можуть фіксуватися технічними засобами. Такі пояснення оформляються надалі у письмовому вигляді і підписуються опитуваним.

Відповідно до п.4.1 вказаної Інструкції, за результатами проведеного розслідування складається акт.

Згідно з нормами пунктів 5.1-5.3 цієї ж Інструкції, посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення.

Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування, а у випадках, передбачених пунктом 4.4 цієї Інструкції, також начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Притягнення військовослужбовця за результатами службового розслідування до відповідальності здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Дисциплінарне стягнення накладається у терміни, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

З матеріалів справи вбачається, що накази відповідача про проведення службового розслідування видані 11.05.2016р., 17.05.2016р.

Відповідно до рапортів про продовження терміну проведення службового розслідування, відповідачем надано дозвіл на продовження терміну розслідування.

Акти службового розслідування затверджені 17.05.2016р., 23.05.2016р., 26.05.2016р., отже строки проведення службового розслідування не порушені.

Також в матеріалах справи наявна довідка щодо відмови від дачі пояснень позивачем в ході проведення службового розслідування. Вказана довідка складена у відповідності до Інструкції (а. с. 61).

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до Дисциплінарного Статуту та вказаної Інструкції, після підписання, акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування. Посадова особа, яка призначала службове розслідування, проводить бесіду з військовослужбовцем, стосовно якого воно проводилось. В матеріалах службового розслідування наявні пояснення позивача та інформація щодо проведення з ним бесіди.

Щодо законності виданих наказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Дисциплінарна відповідальність військовослужбовців Збройних Сил України передбачена зокрема, Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, зокрема, інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Підставами для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності визначеними статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, є невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Отже, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особою (ст. 72 Дисциплінарного статуту), яка вирішує питання про його накладення (в даному випадку командир військової частини НОМЕР_1 ).

«Сувора догана» є одним із видів стягнення, передбачений п. «в» статті 68 Дисциплінарного статуту, який може бути застосований за будь-яке невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Відповідно до статті 97 Дисциплінарного статуту, про накладені дисциплінарні стягнення офіцерському складу оголошується особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військове звання не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення. Крім того, дисциплінарні стягнення можуть оголошуватися в письмовому наказі.

Проаналізувавши зазначені норми закону, судом встановлено, що накази №245 від 17.05.2016р., №261 від 23.05.2016р., №278 від 27.05.2016р., видані відповідачем правомірно.

За наведених обставин суд прийшов до висновку про правомірність дій відповідача, тому в позовних вимогах позивача належить відмовити повністю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 №245 від 17.05.2016; №261 від 23.05.2016; №278 від 27.05.2016 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.