Справа № 2а-12063/12/2070
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" травня 2017 р. м. Київ К/800/40796/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіЦвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
суддів Голубєвої Г.К.,
Олендера І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Савченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Балаклійське птахівництво»

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2015 року

у справі № 2а-12063/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Балаклійське птахівництво»

до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Балаклійське птахівництво» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2012 року у справі № 2а-12063/12/2070 адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 18.05.2012 року № 000202301 та № 000192301 в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування та збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток внаслідок порушення позивачем положень п. 150.1 ст. 150, п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України. В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013 року у справі № 2а-12063/12/2070 постанову суду першої інстанції скасовано, адміністративний позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 18.05.2012 року № 000192301, № 000202301.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.04.2015 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2012 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013 року у справі № 2а-12063/12/2070 в частині вирішення позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення форми «П» від 18.05.2012 року № 000192301 в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 5 825 295, 00 грн. скасовано, а справу направлено в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.04.2015 року у справі № 2а-12063/12/2070 прийнято відмову Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області від касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013 року в частині задоволення позовних вимог щодо податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області форми «Р» від 18.05.2012 року № 000202301 про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 151 290, 00 грн. та щодо податкового повідомлення-рішення форми «П» від 18.05.2012 року № 000192301 в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 1 607 017, 00 грн. за порушення п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України та п. 150.1 ст. 150 цього кодексу. Закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013 року в частині задоволення позовних вимог щодо податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області форми «Р» від 18.05.2012 року № 000202301 про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 151 290, 00 грн. та щодо податкового повідомлення-рішення форми «П» від 18.05.2012 року № 000192301 в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 1 607 017, 00 грн. за порушення п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України та п. 150.1 ст. 150 цього кодексу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року у справі № 12063/12/2070 позов задоволено у повному обсязі. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області форми «П» від 18.05.2012 року № 000192301 в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 5 825 295, 00 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2015 року у справі № 12063/12/2070 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року у справі № 12063/12/2070 скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення цього суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач з вимогами та доводами скаржника не погоджується, просить залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник відповідача проти касаційної скарги заперечував та просив у її задоволенні відмовити. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином.

В силу положень ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України судом замінено Державну податкову інспекцію у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області правонаступником - Ізюмською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки правильності визначення ТОВ «Балаклійське птахівництво» об'єкта оподаткування з податку на прибуток за період з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року, відповідачем складено акт від 25.04.2012 року № 218/22-047/37010571.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.05.2012року № 000192301, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7 432 312, 00 грн., в т.ч. в сумі 1 607 017, 00 грн. внаслідок зафіксованого в акті перевірки порушення вимог п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України та п. 150.1 ст. 150 цього кодексу (касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог в цій частині закрито) та в сумі 5 825 295, 00 грн. внаслідок зафіксованого в акті перевірки порушення вимог пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, абз. 1, 2 пп. 138.1.1, п.п. 138.4, 138.8, пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем безпідставно, оскільки під час судового розгляду не встановлено факту допущення позивачем порушень закону.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки позивачем не дотримано вимог податкового законодавства при формуванні витрат.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

Висновки органу державної податкової служби щодо завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 5 825 295,00 грн. полягали в тому, що позивач завищив витрати операційної діяльності, що складаються з витрат, що формують собівартість реалізованих товарів, на суму отриманих збитків від реалізації таких товарів за цінами, що є нижчими ніж їх собівартість.

Така позиція обґрунтована тим, що отриманий доход від реалізації товару є нижчим ніж собівартість такого товару, що свідчить про те, що витрати позивача в сумі 3 768 320, 63 грн., що дорівнюють сумі збитків за операціями з реалізації товару, здійснені не для провадження господарської діяльності.

За висновками податкового органу на виконання договору купівлі-продажу майна від 11.07.2011 року № 73-07/11 позивач у липні 2011 року передав у власність ПП «Агрофірма «Вільхівська» поголів'я курчат-бройлерів в кількості 140978 голів, загальною вагою 106501840 кг, за ціною за 1 кг 1,4867 грн. без ПДВ, що є нижчою за собівартість цих реалізованих курчат-бройлерів за 1 кг на 11,13 грн., в результаті чого отримав збиток в сумі 1 185 365, 48 грн. (11, 13х106 501, 84).

На виконання договору купівлі-продажу від 08.09.2011 року № 0809/11 позивач у вересні 2011 року передав у власність ПП «Агрофірма Вільхівська» поголів'я курей м'ясних порід (курочки та півники батьківського поголів'я) в кількості 24201 голів, загальною вагою 100465 кг, за ціною за 1 кг 6,6 грн. без ПДВ, що є нижчою за собівартість реалізованих курей м'ясних порід за 1 кг на 25,71 грн., в результаті чого отримано збиток в сумі 2 582 955, 15 грн. (25, 71х100 465,00 грн.).

Крім того, відповідач дійшов до висновку, що позивачем завищено витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, які складаються: з витрат операційної діяльності, що, своєю чергою, складаються з витрат, що формують собівартість реалізованих товарів; інших витрат, що своєю чергою, складаються з адміністративних витрат, спрямованих на обслуговування та управління підприємством, на суму отриманих збитків від реалізації таких товарів за цінами, що є нижчими ніж їх собівартість та адміністративні витрати.

Така позиція обґрунтована тим, що отриманий дохід від наданих послуг (2 109 485, 84 грн.), є нижчим ніж витрати (2 400 567, 18 грн.), що, своєю чергою, складаються із собівартості таких послуг (2 246 190, 18 грн.) та адміністративних витрат (154 377, 00 грн.). Це свідчить про те, що витрати позивача в сумі 291 081, 34 грн., що дорівнюють сумі збитків за операціями з надання таких послуг, здійснені не для провадження господарської діяльності (2 400 567, 18-2 109 485,84).

Так, позивач на підставі договору оренди від 11.07.2011 року № 69-07/11 здавав в оренду ПП «Агрофірма Вільхівська» єдиний майновий комплекс, який включає в себе нежитлові об'єкти, а також основні засоби виробництва. Щомісячна орендна плата складає 21 000, 00 грн. На підставі договору оренди від 11.07.2011 року № 70-07/11 здавав в оренду ПП «Агрофірма Вільхівська» торгівельне місце-кіоск загальною площею 13,3 кв.м. Щомісячна орендна плата за користування об'єктом складає 500, 00 грн.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із п. 138.1. ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

В силу пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно із п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загально виробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

В силу пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством.

Інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку (п. 138.5 ст. 138 Податкового кодексу України).

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є нормальним процесом здійснення господарської діяльності. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати доход від конкретної операції. Так, на певний час на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) в операціях між особами, які не є пов'язаними, складається справедлива ринкова ціна, яка може бути нижчою ніж витрати на вироблені товари.

Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 28.02.2011 року у справі за позовом ДП «Пілснер Україна» до Сквирської МДПІ Київської області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що хоча і реалізація батьківського поголів'я курей на забій у віці 14 місяців (це зумовлено технологічним процесом вирощування свійської птиці м'ясних порід кросу Cobb-500), а також вирощених курчат-бройлерів і не принесла прибутку, але за основними видами одержаної продукції підприємство отримало прибуток (тільки від реалізації інкубаційного яйця та добового курча бройлера підприємство отримало чистого прибутку без ПДВ у сумі 1 873 470, 70 грн.).

Наданими позивачем доказами, а саме: виробничими звітами по наносу яєць, виробничими звітами по інкубації яєць та отриманню добових курчат, видатковими накладними, оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 26 «Готова продукція» в розрізі номенклатури продукції, розрахунками собівартості яєць та добових курчат за період продуктивності батьківського поголів'я (січень-жовтень 2011 року) у вигляді калькуляцій, підтверджено використання поголів'я курей в господарській діяльності та отримання доходу, пов'язаного з реалізацією інкубаційних яєць та добових курчат-бройлерів.

Щодо послання відповідача на те, що позивач реалізовував птицю нижче собівартості, то судом встановлено, що ТОВ «Балаклійське птахівництво» реалізувало курей у 2011 році за ціною, що є не набагато нижчою ніж за офіційними статистичними даними, а в деяких позиціях і в межах середньої ціни за показниками Управління статистики у Харківській області.

З приводу висновку відповідача, що отриманий дохід від наданих послуг оренди (2 109 485, 84 грн.) є нижчим ніж витрати (2 400 567, 18 грн.) судом першої інстанції встановлено, що оскільки в 4 кварталі 2011 року, а саме у жовтні, ТОВ «Балаклійське птахівництво» не тільки здавало в оренду основні засоби, а й вирощувало добових курчат, що підтверджується звітами по інкубації яєць та видатковими накладними по реалізації добових курчат. В результаті чого згідно із оборотно-сальдовою відомістю та аналізом рахунка бухгалтерського обліку 2311 «Витрати поточного року» за 4 квартал 2011 року обліковуються витрати, які склали собівартість продукції та послуг періоду, у сумі 2 391 633, 29 грн., а дохід склав 2 921 782, 60 грн., а саме: - дохід від реалізації добових курчат-бройлерів у сумі 234 480, 00 грн., в т.ч. ПДВ 39 080, 00 грн.; - дохід від послуг оренди у сумі 2 531 383, 21 грн., в т.ч. ПДВ 421 897, 20 грн.; - дохід від реалізації товарів у сумі 155 919, 39 грн. в т.ч. ПДВ 25 986, 57 грн.

Окрім того за 4 квартал 2011 року по підприємству обліковуються адміністративні витрати у сумі 154 377, 00 грн., (15 194, 00 грн. коригування за 3 квартал 2011 року), які згідно пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України включаються до складу інших витрат та визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження відповідача щодо зайво включених витрат у сумі 136 704, 00 грн., що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування та віднесення адміністративних витрат у сумі 154 377, 00 до послу оренди, є безпідставним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, в свою чергу, погодився з посиланням суду першої інстанції на те, що господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект. Однак вказав, що у даному випадку господарські операції з реалізації курчат за ціною, нижчою за собівартість та передача в оренду майна вже з моменту укладення угод були збитковими, тобто не мали на меті отримання прибутку.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно норм ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України в мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються встановлені судом апеляційної інстанції обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався.

Оскаржувана постанова апеляційного суду зазначеним вимогам не відповідає, оскільки суд апеляційної інстанції, посилаючись на те, що господарські операції з реалізації курчат за ціною, нижчою за собівартість, та передачі майна в оренду вже з моменту укладення угод були збитковими і будь-яких доказів укладення таких угод позивачем не надано, не встановив обставин чи отримано підприємством прибуток за основними видами одержаної продукції, оскільки неотримання доходу від окремої господарської діяльності не свідчить про те, що вона не пов'язана з його господарською діяльністю.

Збитковість господарської діяльності сама собою не може бути підставою для визначення такої діяльності як негосподарської, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати доход. У разі встановлення на підставі належних доказів тієї обставини, що платник податків здійснив продаж товару за нижчою ціною від його собівартості за наявності певних економічних причин, що випливають із звичайного комерційного ризику, така діяльність не може бути визначена як негосподарська.

Таким чином, суду апеляційної інстанції необхідно було перевірити висновки суду першої інстанції, з яких він виходив задовольняючи позов у відповідній частині, зокрема, щодо впливу особливостей технологічного процесу вирощування свійської птиці м'ясних порід на відсутність прибутку від реалізації поголів'я курей на забій у віці 14 місяців, а також вирощених курчат-бройлерів.

Щодо надання послуг оренди та завищення витрат по утриманню комплексів судом апеляційної інстанції безпідставно залишено поза увагою надані до цього суду первинні документи щодо факту використання (надходження) послуг по поставці природного газу, електроенергії, послуг охорони тощо.

Щодо неврахування в деклараціях з податку на прибуток ІІ кварталу 2011 року, ІІ-ІІІ кварталів 2011 року, ІІ-IV кварталів 2011 року зменшених контролюючим органом показників від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2010 рік в сумі 2 231 853, 00 грн. та за І квартал 2011 року в сумі 191 821, 00 грн. відповідно до акта від 18.07.2011 року № 341/23-104/37010571, судом першої інстанції встановлено, що на момент проведення перевірки дана сума являлась неузгодженою, оскільки податкове повідомлення-рішення ДПІ у Балаклійському районі від 01.08.2011 року № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 423 674, 00 грн., оскаржувалась у судовому порядку, що підтверджується ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012 року у справі № 2а-2623/12/2070, якою постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2012 року (скасовано податкове повідомлення-рішення від 01.08.2011 року № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток ТОВ «Балаклійське птахівництво» в розмірі 109 688, 00 грн.) залишено без змін.

На час розгляду справи дана сума (2 423 674, 00 - 109 688, 00 = 2 313 986, 00) була відображена позивачем у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за період «три квартали» 2012 року по рядку 06,5 «Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року (від'ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік)».

В свою чергу, суперечливими є висновки суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову у відповідній частині на підставі того, що рішення суду першої інстанції у справі № 2а-2623/12/2070 набрало законної сили 04.10.2012 року, тобто у звітному періоді, який знаходився поза межами фактичного здійснення перевірки (01.04.2012 року по 25.04.2012 року), оскільки вони свідчать про те, що сума неузгодженого податкового зобов'язання не могла приймати участь у розрахунках податкового зобов'язання наступного податкового звітного періоду та наявності підстав для задоволення позову у цій частині.

Крім того, зазначаючи про правомірність податкового повідомлення-рішення ДПІ у Балаклійському районі від 01.08.2011 року № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 423 674, 00 грн., судом апеляційної інстанції залишено поза увагою, що рішенням суду першої інстанції у справі № 2а-2623/12/2070 було скасовано в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток позивача в розмірі 109 688, 00 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що на підставі частини 2 статті 227 КАС України постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а справа - направленню в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Балаклійське птахівництво» задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2015 року у справі № 2а-12063/12/2070 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та не може бути оскаржена.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Г.К.Голубєва

І.Я.Олендер