Справа № 812/339/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року справа №812/339/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю позивача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року у справі № 812/339/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування протоколу від 27.10.2016 року № 34,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 22 лютого 2017 року звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просив визнати протиправним та скасувати протокол № 34 від 27.10.2016 року про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією відносно ОСОБА_2 (а.с. 2-8, 67-72).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Апеляційним судом Луганської області не встановлено відсутність порушень права позивача на захист. Разом з тим, апелянт вказує не тільки на порушення відповідачем його права на захист, але і на порушення права на правову допомогу з боку уповноваженої особи відповідача.

Звертає увагу суду, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, без поважних причин не надав суду докази обґрунтованості прийнятого ним рішення. Таким чином, останнім не доведено правомірність прийнятого ним рішення, внаслідок чого спірне рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Також, судом першої інстанції при розгляді справи не застосовано практику Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

30 травня 2017 року до суду від відповідача надійшли заперечення, в яких Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та залишити без змін постанову суду першої інстанції, розглянути справу за відсутності їх представника.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляції.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 27.10.2016 року заступником начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно секретаря Лисичанської міської ради ОСОБА_2 (а.с.9-11).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 23 січня 2017 року у справі № 415/5680/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн (а.с.39-44).

Постановою Апеляційного суду Луганської області від 03 березня 2017 року у справі № 415/5680/16-п апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 23.01.2017 ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП скасовано. Закрито провадження у справі за закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 45-47).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: 1) уповноважені на те посадові особи: органів внутрішніх справ (Національної поліції) ( серед інших 172-4 - 172-9).

Відповідно до статті 257 КУпАП протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення разом з іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 294 КУпАП визначено, що постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

З аналізу вищевказаних норм Закону № 1700-VI та КУпАП вбачається, що у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, які при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язані з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

З огляду на вищевикладене, посадові особи Національної поліції є повноважними органами на складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією. Таким чином, оспорюваний протокол був складений повноважною посадовою особою, а саме - заступником начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки.

З протоколу № 34 від 27 жовтня 2016 року видно, що позивача ознайомлено зі статтями 256, 268 КУпАП та роз'яснено зміст статті 59 Конституції України стосовно того, що кожен має право на правову допомогу та зміст статті 63 Конституції України про що свідчить його підпис (а.с. 9).

Зазначеними доказами у справі спростовано доводи апелянта стосовно порушення відповідачем права ОСОБА_2 на правову допомогу.

У постанові Апеляційного суду Луганської області зазначено, що викладені у апеляційній скарзі доводи про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, суперечать фактичним обставинам справи, через що не можуть бути визнані обґрунтованими, а доводи ОСОБА_2 про порушення його права на захист при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є безґрунтовними. Зміст протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, вимоги ч. 2 ст. 254 КУпАП щодо вручення його копії ОСОБА_2 були виконанні. Також він надав пояснення та зауваження щодо змісту протоколу. При його розгляді суддею в місцевому суді ОСОБА_2 був присутній та не був обмежений у використанні прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Суд зазначає, що протокол не є кінцевою стадією встановлення в діях чи бездіяльності певної особи складу адміністративного правопорушення. Протокол є документом, в якому орган або посадова особа зазначає ознаки певного правопорушення, що виключає наявність у цього органу компетенції (повноважень) щодо встановлення певних обставин. Протокол не тягне правових наслідків для відповідної особи.

Зазначений висновок суду підтверджується положеннями статті 283 КУпАП, відповідно до якої, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, приймається постанова або рішення у справі.

Апелянтом не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач перевищив свої повноваження та порушив права позивача при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування протоколу від 27.10.2016 № 34 про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

В силу положень частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням наявних у справі доказів, колегія суддів зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята відповідно до вимог матеріального та процесуального права, тому залишається без змін, а апеляційна скарга - без задоволення з викладених в даній ухвалі підстав.

Керуючись статтями 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року у справі № 812/339/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлений 02 червня 2017 року.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко