Справа № 343/2409/16-а,2-а/0343/226/16
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 р. Справа № 876/762/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 26.12.2016року звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Долинської РДА Івано-Франківської області щодо перерахунку йому щорічної разової допомоги до 5 травня в розмірі встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» за 2016 рік та зобов'язати відповідача нарахувати й виплатити йому цю допомогу в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Свої вимоги мотивував тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» учасникам бойових дій виплачується щорічна разова допомога до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, яка станом на 05.05.2016 року складає 1130,00 грн. В 2016 році йому було нарахована та виплачена ця допомога в розмірі 920,00 грн., недоплата складає 4730,00 грн. Вважає дії відповідача щодо не проведення йому перерахунку цієї допомоги протиправними, тому що рішенням Конституційного суду від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008визнано неконституційними положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо викладення в іншій редакції ст. ст.12,13,14та15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Однак, всупереч зазначеним вимогам, йому була виплачена грошова допомога у 2016 році в розмірі 920,00 грн. на підставі Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141. Його права було обмежено завдяки порушенню відповідачем принципу пріоритетності закону над підзаконними нормативними актами. На його звернення Долинське управління соціального захисту населення відмовило в перерахунку та виплаті недоплаченої суми разової допомоги, посилаючись на те, що дана допомога, відповідно доПостанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141виплачена в повному розмірі. Оскільки відповідач відмовляється добровільно провести перерахунок, виникла необхідність звернутись в суд з даним адміністративними позовом. При цьому просив поновити строк на звернення в суд з даним позовом, оскільки пропустив його з поважних причин, тому що про порушення свого права дізнався тільки 13.12.2016 року з письмової відповіді відповідача на його заяву.

Оскаржуваною постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2016 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» учасникам бойових дій виплачується щорічна разова допомога до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, яка станом на 05.05.2016 року складає 1130,00 грн. В 2016 році йому було нарахована та виплачена ця допомога в розмірі 920,00 грн., недоплата складає 4730,00 грн. Вважає дії відповідача щодо не проведення йому перерахунку цієї допомоги протиправними, тому що рішенням Конституційного суду від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008визнано неконституційними положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо викладення в іншій редакції ст. ст.12,13,14та15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Однак, всупереч зазначеним вимогам, йому була виплачена грошова допомога у 2016 році в розмірі 920,00 грн. на підставі Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141. Його права було обмежено завдяки порушенню відповідачем принципу пріоритетності закону над підзаконними нормативними актами. На його звернення Долинське управління соціального захисту населення відмовило в перерахунку та виплаті недоплаченої суми разової допомоги, посилаючись на те, що дана допомога, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141виплачена в повному розмірі. Оскільки відповідач відмовляється добровільно провести перерахунок, виникла необхідність звернутись в суд з даним адміністративними позовом. При цьому просив поновити строк на звернення в суд з даним позовом, оскільки пропустив його з поважних причин, тому що про порушення свого права дізнався тільки 13.12.2016 року з письмової відповіді відповідача на його заяву.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що управлінням соціального захисту населення Долинської РДА Івано-Франківської області нараховано та виплачено ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 грн., про що свідчать матеріали справи.

Пунктом 1 частини 1постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що в 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій - 920,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачеві у розмірі 920,00 грн. правомірно, відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а тому його позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до частини статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України(в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей12,13,14,15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Дана норма закону не визнавалася неконституційною.

Відповідно до частини 2статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини 2статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності.

Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений уст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"є джерелом права в Україні.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" (Airey.) також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" (KjartanAsmundsson v. Iceland) від 12 жовтня 2004 року.

Як встановлено в судовому засіданні, управлінням соціального захисту населення Долинської РДА Івано-Франківської області нараховано та виплачено ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 грн., про що свідчать матеріали справи.

Пунктом 1 частини 1постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що в 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій - 920,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачеві у розмірі 920,00 грн. правомірно, відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а тому його позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. При цьому суд вважає, що позивачу слід поновити строк на звернення в суд з даним позовом як пропущений з поважних причин, оскільки, як він ствердив в позовній заяві, про порушення свого права дізнався тільки 13.12.2016 року з письмової відповіді відповідача на його заяву .

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2016 року у справі № 343/2409/16-а залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

ОСОБА_2