Справа № 453/1154/16-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4721/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Макарика В.Я.,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 02 березня 2017 року у справі №453/1154/16-а за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м.Львові ДПП майора поліції Михільова Василя Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

23.08.2016 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Поліцейського взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м.Львові ДПП майора поліції Михільова Василя Миколайовича, просив визнати протиправними дії інспектора поліцейського взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м.Львові ДПП Михільова В.М. щодо розгляду та прийняття рішення по адміністративній справі відносно позивача та визнати неправомірною та скасувати постанову серії АР №341769 від 18.08.2016 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП про накладення штрафу в розмірі 425 грн.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 02.03.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Сколівського районного суду Львівської області від 02.03.2017 та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Вказує, що позивача ознайомили з його правами, а тому правопорушник мав можливість в повному обсязі скористатися своїми правами, передбаченими чинним законодавством. Вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача винесена належним органом, є законною, обґрунтованою та справедливою.

В судовому засіданні позивач щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції, відповідач повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення позивача в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, згідно з копією постанови серії АР №341769 від 18.08.2016, складеної поліцейським взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м. Львові ДПП Михільовим В.М., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом КРАЗ 6510, номерний знак НОМЕР_1, 18.08.2016 о 15 год. 40 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06, 612км+300м., рухався в крайній лівій смузі, коли крайня права була вільна, на ділянці дороги, що має дві смуги для руху прямо, чим порушив п.п 11.2 ПДР (а.с.5).

За вчинене правопорушення до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн.

Вважаючи притягнення до адміністративної відповідальності незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до підпункту 11.2 Правил дорожнього руху, в редакції чинній на час вчинення правопорушення, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як це зазначив позивач у позовній заяві та підтвердив у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, на ділянці автодороги Київ-Чоп М-06 612 км +300 м. (м.Стрий міст через ж/д) рух в напрямку м.Чоп у правій смузі для вантажних автомобілів заборонений дорожнім знаком 3.3, крім того на цій ділянці дороги відсутня горизонтальна дорожня розмітка.

До позовної заяви позивачем долучено фото ділянки дороги із зображенням інформаційно-вказівних знаків: 5.20.1 - «Початок додаткової смуги руху» (початок додаткової смуги руху на підйомі або смуги гальмування); та 5.16 - «Напрямки руху по смугах» (показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них).

Як вбачається з вказаних знаків на ділянці дороги М-06 рух в напрямку Стрий - Дрогобич - Чоп для вантажних автомобілів заборонений дорожнім знаком 3.3 - «Рух вантажних автомобілів заборонено». Забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Відповідно до п.11.6 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають три і більше смуги для руху в одному напрямку, вантажним автомобілям з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т, тракторам, самохідним машинам і механізмам дозволяється виїжджати на крайню ліву смугу лише для повороту ліворуч та розвороту, а у населених пунктах на дорогах з одностороннім рухом, крім цього, - для зупинки зліва, в дозволених випадках, з метою завантаження чи розвантаження.

Пунктом 10.4 Правил дорожнього руху встановлено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Враховуючи те, що позивач керував транспортним засобом КРАЗ 6510, який є вантажним автомобілем, дотримуючись вимог знаку заборони руху прямо, правомірно завчасно зайняв відповідне положення на проїзній частині, яке надало йому можливості здійснити поворот ліворуч. Протилежне відповідачем не доведено.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вказане суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в порушення законодавчих положень відповідачем не з'ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.280 КУпАП та не надано суду доказів (відеозапису, фотографій), які б підтверджували наявність складу правопорушення в діях позивача та спростовували б його позицію.

На переконання суду апеляційної інстанції, розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення Серії АР №341769 від18.08.2016 суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП та є підставою скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Сколівського районного суду Львівської області від 02 березня 2017 року у справі №453/1154/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
В. Я. Макарик

Повний текст Ухвали складено 01.06.2017р.