Справа № 242/5527/16-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Коліщук З.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року справа №242/5527/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегія суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Борисова А.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_3 (за довіреністю)

відповідач: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року у справі № 242/5527/16-а (головуючий І інстанції Коліщук З.М.) за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення № 1561 від 10 жовтня 2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобовязання відповідача зарахувати періоди роботи з червня 1988 року по 31 серпня 1988 року в шахтоуправлінні «Червона зірка) «Донецьквугілля» і з 09 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Шрамі, «Арктиквугілля» (арх.Шпіцберген) до пільгового стажу за Списком № 1; зобовязання зарахувати періоди навчання позивача в Донецькому політехнічному інституті з 01 вересня 1983 року по 08 червня 1990 року до страхового стажу; зобовязання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з липня 2016 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірним та скасовано рішення № 1561 від 10 жовтня 2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язано зарахувати період роботи з 16.06.1988 року по 31.08.1988 року в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля»; з 9 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх..Шпіцберген) до пільгового стажу за Списком №1; зобов'язано зарахувати період навчання в Донецькому політехнічному інституті з 1 вересня 1983 року по 3 липня 1984 року та з 9 червня 1986 року по 31 липня 1990 року до страхового стажу; зобов'язано повторно розглянути заяву від 18.07.2016 року про призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобовязано Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області, як суб'єкта владних повноважень, подати протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було відмовлено в призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах за нормами пункту «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років. Судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що оскільки шахтоуправління «Червона зірка» ВО «Донецьквугілля» не перереєстроване на підконтрольну українській владі територію, то у відповідача відсутня можливість провести перевірку наданих позивачем документів.

Відповідач в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач 18.07.2016 р. звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення та пункту другого розділу ХV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 10.10.2016 року № 1561 відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії за нормами пункту «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи позивача, зокрема:- з 16 червня 1988 року по 31 серпня 1988 року в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля», з 02.11.1992 по 09.12.1992 в якості інженера по наладці підземного на підприємстві «ВП «Вуглеавтоматиксервіс», оскільки не надані пільгові довідки та довідки про фактичні спуски і підйоми у шахту та атестації робочих місць; - періоди роботи з 09.09.1993 по 14.09.1995 на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх..Шпіцберген, Норвегія) Федерального державного унітарного підприємства «ДТ «Арктіквугілля», оскільки не підтверджена достовірність наданої пільгової довідки, не надана довідка про фактичні спуски і підйоми у шахту та, згідно довідки № 302/ю від 23.08.2016, атестація робочих місць за цей період роботи на руднику «Піраміда» не проводилась; - період навчання з 01.09.1983 по 08.06.1990 в «Донецькому політехнічному інституті», оскільки не надана підтверджуюча довідка того, що тривалість навчання дійсно склала 6 років 9 місяців 08 днів, бо в даний період заявник працював та проходив строкову військову службу; - період роботи з 01.11.2015 по 30.06.2016, оскільки відсутні відомості про сплату єдиного соціального внеску до Пенсійного Фонду України(форма ОК-5 від 06.10.2016).

Відповідач зазначив, що страховий стаж позивача складає 27 років 01 місяць 27 днів. Стаж пільгової роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком №1 складає 07 років 11 місяців 23 дні.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно до п.2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають право працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно трудової книжки позивач в період з 16.06.1988 по 31.08.1988 працював в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля» прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем під землею; з 04.09.1993 по 26.02.1996 працював на архіпелазі Шпіцберген, Норвегія) Федерального державного унітарного підприємства «ДТ «Арктіквугілля».

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року N 442 (далі - Порядок N 442) , відповідно до якого основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року N 442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками N 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п. 1 Порядку N 442 атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно п. 4 Порядку N 442 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Пунктами 8, 9 Порядку N 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 та N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року N383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за N 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що в період часу з 16.06.1988р.по 31.08.1988 р. жодним законом не передбачалось проведення атестації робочих місць за умовами праці на підприємствах. Оскільки посада позивача віднесена до Списку №1, а записи трудової книжки в цей період заповнена коректно та повно, то відповідач безпідставно не врахував цей період до пільгового стажу роботи позивача, який надає право на пенсію відповідно до п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

У частині 4 статті 1 Закону України « Про пенсійне забезпечення» встановлено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Між Урядом України і Урядом Російської Федерації 14.01.1993 підписана Угода про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, у статті 6 якої встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення, укладеної 15 січня 1993 року (далі - Угода від 15 січня 1993 року), громадяни держав, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам держав, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев'ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі. У випадках, коли законодавством однієї з держав, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї держави.

Згідно зі статтею 3 Угоди від 15 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності зі статтею 1 цієї Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами України та Російської Федерації. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

Пунктом 6) ч. 1 ст. 28 Федерального Закону Російської Федерації «Про трудові пенсії в Російській Федерації», що прийнятий Державної Думою РФ 30.11.2001 року, схвалений Радою Федерації 05.12.2001 року, визначено, що трудова пенсія по старості призначається раніше досягнення віку, встановленого статтею 7 цього Закону, наступним громадянам: чоловікам після досягнення віку 55 років і жінкам після досягнення віку 50 років, якщо вони пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в прирівняних до них місцевостях і мають страховий стаж відповідно не менше 25 і 20 років. Громадянам, які працювали як у районах Крайньої Півночі, так і в прирівняних до них місцевостях, трудова пенсія встановлюється за 15 календарних років роботи на Крайній Півночі. При цьому кожен календарний рік роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, вважається за дев'ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

Громадянам, які пропрацювали в районах Крайньої Півночі не менше 7 років 6 місяців, трудова пенсія призначається зі зменшенням віку, встановленого статтею 7 цього Закону, на чотири місяці за кожен повний календарний рік роботи в цих районах. При роботі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також в цих місцевостях і районах Крайньої Півночі застосовується положення абзацу другого цього підпункту.

Між Російською Федерацією та Україною підписано дві угоди, які стосуються предмета спору: Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та Тимчасову Угоду про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15.04.1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Тобто, якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї людини і в Україні. Таким чином, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача період його роботи з 9 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх..Шпіцберген).

З наданої позивачем копії диплому вбачається, що останній у 1983 році вступив до Донецького політехнічного інституту за спеціальністю електрифікація й автоматизація гірничих робіт. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 8 червня 1990 року присвоєно кваліфікацію гірничого інженера електрика.

Згідно додатку до диплому позивач навчався у Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1983 року по 30.06.1990 року.

Архівною довідкою від 21.07.2016р. №236/19-15 підтверджено, що позивача було зараховано з 1 вересня 1983 року студентом 1 курсу до Донецького політехнічного інституту. З 3 липня 1984 року йому надана академічна відпустка на період проходження дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР. З 9 червня 1986 року повернувся із академічної відпустки після служби в рядах ЗС СРСР на денне навчання тієї ж спеціальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон 1058-IV) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено ст. 56 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), підпунктом «д» пункту 1 якого передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що наданими доказами підтверджується період навчання позивача з 1 вересня 1983 року по 3 липня 1984 року та з 9 червня 1986 року по 31 липня 1990 року , а тому судом першої інстанції правомірно було зобовязано позивача зарахувати цей період до загального страхового стажу позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку наданих позивачем документів, внаслідок знаходження підприємства на тимчасово не підконтрольній українській владі території, не позбавляє права позивача на отримання пенсії.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року у справі № 242/5527/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року у справі №242/5527/16-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 31 травня 2017 року.

Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 01 червня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

ОСОБА_2