Справа № 333/1981/17
Суддя: Боровікова А. І.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/1981/17
Провадження № 2-а/333/117/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2017 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши в порядку скорочено провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднання управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10.04.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що позивач перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запоріжжі та отримує пенсію по інвалідності у відповідності до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб». Також має право на пенсію у відповідності до ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 20.01.2017 року позивач звернувся до управління Пенсійне фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя з заявою про призначення позивачу пенсії з урахуванням всіх надбавок, підвищень чи збільшень, які передбачені інваліду війни ІІ групи, оскільки позивач відноситься до соціальної категорії інвалід ІІ групи, що підтверджено відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 та випискою з акту МСЕК №0548393. Листом №15/Г-9 від 31.01.2017 року управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя відмовило позивачу в призначенні пенсії згідно з ч.4 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв'язку з чим позивач вважає дії Шевченківського об'єднання управління Пенсійного фонду України незаконними та необґрунтованими щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з урахуванням ч.4 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Шевченківське об'єднання управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до ч.4 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, визначених відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та враховувати всі відповідні надбавки, підвищення, збільшення, як інваліду війни ІІ групи з 20.01.2017 року. Та стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 гривень.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, на обліку в Управлінні перебуває ОСОБА_1, який отримує пенсію по інвалідності, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в розмірі 80 процентів сум грошового забезпечення (заробітку).

Так, згідно п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ інвалідам війни ІІ групи та прирівняним до них особам надаються пільги у вигляді підвищення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, у розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Нормою ст.1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» від 16.03.2004 року № 1603-ІV передбачено щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття інвалідам війни ІІ групи у розмірі 50,00 грн., а постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення» від 28.12.2011 року № 1381 встановлено, що розмірі пенсій інвалідам війни, обчислення відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статей 13,і 21 закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», збільшуються на 25 відсотків.

Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплатити до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, сум індексації та інших доплат до пенсії. Особам - інвалідам війни з числа солдатів і матросів строкової служби ІІ групи, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб», мінімальний розмір пенсії, що призначається відповідно до зазначеного Закону не може бути нижче 110 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.

Також постановою КМУ «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії інвалідам війни та учасникам бойових дій» від 28.07.2010 року № 656 передбачено, що з 1 січня 2012 року інвалідам війни та учасника бойових дій, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів війни ІІ групи -255 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується щомісячна державна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_1 розраховано з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV та відповідних нормативних актів, які регулюють питання встановлення надбавок та пільг.

На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку скороченого провадження у відповідності до ст.183-2 КАС України.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності, як інвалід ІІ групи, розраховану відповідно до вимог Закону України «Про Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ та вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VI.

31.01.2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя з заявою про призначення позивачу пенсії з урахуванням всіх надбавок, підвищень чи збільшень, які передбачені інваліду війни ІІ групи, оскільки позивач відноситься до соціальної категорії інвалід ІІ групи, що підтверджено відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 та випискою з акту МСЕК №0548393.

Проте листом за № 15/Г-9 від 31.01.2017 року, Управління Пенсійного Фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжі, відмовило позивачу в призначенні пенсії згідно з ч.4 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства, виходячи із приписів статті 2 КАС України, є захист від вже допущених (тобто, існуючих станом на час розгляду справи) порушень прав фізичних осіб з боку суб'єктів владних повноважень. Проте, суд встановив, що відповідачем не допущено порушень прав та законних інтересів позивача в межах розгляду даної справи.

Відповідно до статей 10,28,33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно вимог ст.ст.5,7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується: інвалідам й групи - у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 2 групи - 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 3 групи -30% прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» встановлено, що починаючи з 1 травня 2004 року, необхідно передбачати щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття: інвалідам війни ІІ та ІІІ групи у розмірі 50 гривень, учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно зазначеного Закону.

Як вбачається з заявленого позову, позивач просить фактично змінити розмір його пенсії з урахуванням положень Закону України «Про пенсійне страхування», а саме призначити пенсії з урахуванням положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме призначити пенсію у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, як втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено розмірі пенсії по інвалідності, а п.16 прикінцевих положень закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, і положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, то вимоги позивача про нарахування пенсійних виплат відповідно до статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є безпідставними, оскільки законодавством не встановлено іншого порядку нарахування пенсій інвалідам, так як пенсії по інвалідності, згідно закону України «Про пенсійне забезпечення», не призначаються.

Позивач у поданій до УПФУ заяві не висловлював бажання перейти на інший вид пенсії, та фактично просить змінити порядок нарахування пенсі, який не передбачений чинним законодавством.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає правильним висновок відповідача про те, що нарахування та виплата пенсії позивачу здійснювалась у відповідності з приписами чинного законодавства, у зв"язку з чим відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними та як наслідок проведення перерахунку пенсії.

З огляду на викладене, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати.

З огляду на зазначене, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у зв'язку з прийняттям судового рішення в адміністративній справі на користь відповідача, відсутні правові підстави для відшкодування заявлених позивачем судових витрат в сумі 1500 грн.

Від сплати судового збору позивача звільнено як інваліда ІІ групи, а тому відсутні встановлені статтею 94 КАС України підстави для стягнення судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114,121, 160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднання управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанову прийнято в порядку скороченого провадження та складено у повному обсязі 15 травня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя А.І. Боровікова