Справа № 814/2114/16
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2114/16

Категорія: 13 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.,

Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу №264 о/с від 19.09.2016р., поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ГУ НП в Миколаївській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ за №264 о/с від 19.09.2016р. ГУ НП в Миколаївській області про звільнення зі служби в поліції за п.4. ч.1 ст.77 ЗУ «Про національну поліцію» (у зв'язку зі скороченням штатів або проведення організаційних заходів), поновити на службі в поліції, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з грудня 2000р. по листопад 2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом ГУ НП в Миколаївській області «По особовому складу» за №3 о/с від 7.11.2015р., ОСОБА_2, як прибулого з МВС, призначено з присвоєнням спеціального звання капітан поліції на посаду інспектора (сектора патрульної поліції) Казанківського відділення Новобузького відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області.

Наказом начальника ГУ НП в Миколаївській області за №264 о/с від 19.09.2016р. відповідно до ст.68 ЗУ «Про Національну поліцію» його звільнено зі служби в поліції з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», у зв'язку зі скороченням штатів або проведення організаційних заходів.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що його повинні були залишити на службі в поліції з призначенням на посаду, рівнозначну раніше займаній посаді відповідно до п. 2,5 ст.68 ЗУ «Про Національну поліцію» з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків, кваліфікації та досягнень у службовій діяльності.

Посилаючись на зазначені обставини справи, просив позов задовольнити.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ №264 о/с від 19.09.2016р. ГУ НП в Миколаївській області в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_2 за п.4 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію».

Поновлено капітана поліції ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді інспектора Казанківського відділення поліції Новобузького відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області з 20.09.2016р..

Стягнуто з ГУ НП в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20.09.2016р. по 18.11.2016р. у сумі 5392,55грн. (п'ять тисяч триста дев'яносто дві гривні 55 коп.), без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з ГУ НП в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 5578,55грн. (п'ять тисяч п'ятсот сімдесят вісім гривень 55 коп.).

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Сторони були сповіщенні про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, проте в судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.200КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у ГУ НП в Миколаївській області не було достатніх правових підстав для прийняття наказу №264 о/с від 19.09.2016р. про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції (у зв'язку з скороченням штатів), без дотримання встановленого порядку працевлаштування такої категорії працівників.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 3 о/с від 7.11.2015р. відповідно до п. п.9, 12 розділу ХІ ЗУ «Про Національну поліцію» призначено прибулих з Міністерства внутрішніх справ з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування з 7.11.2015р. по Новобузькому відділу поліції: ОСОБА_2, який мав спеціальне звання капітан міліції, інспектором Казанківського відділення поліції Новобузького відділу поліції, присвоїв йому звання капітан поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №58 о/с від 28.03.2016р. позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) ЗУ «Про Національну поліцію».

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 814/820/16 від 21.06.2016р., яка залишена без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016р., наказ № 58 о/с від 28.03.2016р. скасовано та поновлено позивача на посаді.

На підставі зазначеного, Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №184 о/с від 17.07.2016р. скасовано пункт наказу ГУНП в Миколаївській області №58 о/с від 28.03.2016р. в частині звільнення відповідно до п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) ЗУ «Про Національну поліцію» та поновлено на посаді позивача.

Наказами Голови Національної поліції України від 28.04.2016р. №360 «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області» та Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 31.05.2016р. №440 «Про організаційно- штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області» були скасовані всі тимчасові штати ГУНП в Миколаївській області та скорочені всі посади, в тому числі й та, яку обіймав позивач і оголошені постійні штати ГУНП.

21.07.2016р. позивача письмово попередили про наступне звільнення та роз'яснили положення ст.49-2 Кодексу Законів про працю України.

Наказом начальника ГУ НП в Миколаївській області за №264 о/с від 19.09.2016р. відповідно до ст.68 ЗУ «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», у зв'язку зі скороченням штатів або проведення організаційних заходів.

ОСОБА_2 вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що порушує його права та інтереси, звернувся в суд із позовом про визнання протиправним та скасування наказу за №264 о/с від 19.09.2016р. ГУ НП в Миколаївській області про звільнення зі служби в поліції за п.4. ч.1 ст.77 ЗУ «Про національну поліцію» (у зв'язку зі скороченням штатів або проведення організаційних заходів), поновлення на службі в поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість наказу про звільнення та підстави, за якими просить його скасувати позивач, судова колегія виходить з того, що спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є ЗУ «Про Національну поліцію».

Зі змісту ст. 17 вказаного Закону випливає, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Так, відповідно до п.п.9,10,12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до встановленої схеми співвідношення спеціальних звань.

У відповідності до ст.58 ЗУ «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.68 цього ж Закону у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі п.4 ч.1 ст.77 цього Закону.

Як встановлено судом першої інстанції, наказами Голови Національної поліції України від 28.04.2016р. №360 «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області та Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 31.05.2016р. №440 «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області» були скасовані всі тимчасові штати ГУ НП в Миколаївській області та скорочені всі посади, в тому числі і посаду яку обіймав до звільнення позивач і оголошені постійні штати Головного управління Національної поліції.

Так, у ст.3 КЗпП закріплено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Особливості праці членів кооперативів та їх об'єднань, колективних сільськогосподарських підприємств, фермерських господарств, працівників підприємств з іноземними інвестиціями визначаються законодавством та їх статутами. При цьому гарантії щодо зайнятості, охорони праці, праці жінок, молоді, інвалідів надаються в порядку, передбаченому законодавством про працю.

Згідно ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Судом апеляційної інстанції враховується, що ЗУ «Про Національну поліцію» не врегульовано процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Дана позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17.02.2015р. у справі №21-8а15.

Відповідно до п.1 ч.1 КЗпП, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, частиною 2 цієї статті передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП закріплено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При цьому, Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови від 6.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Однак, як вірно підкреслив суд першої інстанції, доказів того, що позивачу пропонувались вакантні посади, які наявні в ГУНП в Миколаївській області та які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації відповідач суду не надав, також відповідач не надав суду доказів того, що позивач відмовлявся від пропонованих йому відповідачем посад в ГУНП в Миколаївській області.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, п озивача звільнили з посади інспектора Казанківського відділення поліції Новобузького відділу поліції, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

На вимогу суду, відповідач надавав звіт про добір на службу та рух кадрів в ГУНП в Миколаївській області, який свідчить що штатна чисельність посад у слідстві, у т.ч. старші інспектори, інспектори складає 46 особи, з яких 8 посад вакантні, що складає 17,4 %.

Таким чином, апеляційним судом, що відповідач не довів факту скорочення посади позивача та неможливість його переведення на іншу вакантну посаду.

Враховуючи все вищенаведене, судова колегія вважає, що спірний наказ Головного управління Національної поліції у Миколаївській області №264 о/с від 19.09.2016р. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позивач, з метою повного та всебічного захисту прав, підлягає поновленню на посаді, з якої його було незаконно звільнено, що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Разом з тим, згідно ст.68 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до п.5 ст.68 цього ж Закону, переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем було вжито заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу, відповідач навіть не запропонував працівникові жодної вакантної посади в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області.

За таких обставин, апеляційний суд з висновком суду першої інстанції, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного наказу, не було дотримано вимоги ст.68 ЗУ «Про Національну поліцію України», що призвело до порушення прав позивача.

Разом з тим, розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, судова колегія виходить з наступного.

Порядок та умови грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу, органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007р. №499.

Згідно п.1.6. Інструкції, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Оскільки позивач проходив службу в ГУ НП в Миколаївській області, середній заробіток на користь позивача підлягає стягненню саме з цього органу.

Згідно ст.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 8.02.1995р. №100, цей порядок застосовується у разі, зокрема: вимушеного прогулу.

Виходячи з вимог п.п.5, 8 Порядку №100, суд першої інстанції вірно визначив середній заробіток наступним чином.

Довідка про грошове утримання позивача свідчить, що середньомісячне грошове забезпечення позивача складає 5780,24грн.

Позивача звільнити з роботи 19.09.2016р. З 20.09.2016р. по 18.11.2016р. це час вимушеного прогулу. Сума середнього заробітку, який належить стягнути з відповідача складає 10971,10 грн.(за вересень - 2045,45 грн (5578,55 грн./30 днів х 11 днів), за жовтень - 5578,55 грн., за листопад - 3347,10 грн. (5578,55 грн. / 30 днів х 18 днів), з яких 5578,55 грн. середньомісячна сума за один місяць.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки ГУ НП в Миколаївській області не було достатніх правових підстав для прийняття наказу №264 о/с від 19.09.2016р. про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції (у зв'язку з скороченням штатів), без дотримання встановленого порядку працевлаштування такої категорії працівників.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.197, 198, 200, 206,254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К. В. Кравченко

О.В. Лукянчук