Справа № 156/251/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року № 876/5198/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 31 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

06 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати пенсії за віком з 01 липня 2016 року в розмірі, меншому ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати пенсію позивачу у розмірі, не меншому мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 липня 2016 року.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 31 березня 2017 року позов задоволено частково.

Залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01 липня 2016 року по 05 серпня 2016 року у зв'язку з пропуском строку звернення до суду із позовом.

Визнано неправомірними дії Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 06 серпня 2016 року в розмірі нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений ч. 1 ст. ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі не нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 06 серпня 2016 року, та провести виплату нарахованих сум (за виключенням проведених виплат).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не прийнято до уваги положення Постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26 березня 2008 року „Про деякі питання пенсійного забезпечення з тих мотивів, що Закон України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії є пріоритетним над постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 1-11/2012 - визначено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства. Тому Конституційним Судом України визначено, що суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно- правові акти Кабінету міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Крім того, в даному рішенні Конституційний Суд України виражає таку правову позицію, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, повязується з його функціями, визначеними Конституцією України. Отже, саме Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Апелянт зазначає, що позивач скористалась своїм правом дострокового виходу на пенсію за віком. У цьому випадку розмір її пенсії обчислений відповідно до статті 27 з врахуванням статті 28 Закону України №1058-VI, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

З огляду на викладене, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183- 2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Нововолинсько-Іваничівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області. 05.09.2014 року позивачці призначено пенсію за віком на підставі п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто перебуває на обліку в управлінні як отримувач дострокової пенсії.

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із зверненням, в якому просила здійснити перерахунок та виплатити пенсію, починаючи з 01.07.2016 року з врахуванням проведених виплат, врахувавши, що розмір виплаченої пенсії не може бути нижчим від мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Проте, листом від 06.02.2017 року за №10/Г-01 Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області відмовило у здійсненні такого перерахунку, оскільки виплачувати позивачу пенсію за віком в розмірі, не меншому, ніж прожитковий мінімум, для осіб, які втратили працездатність, в управління немає підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» пенсія позивачці повинна виплачуватись у розмірі не нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є правильними.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

До числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності необхідного страхового стажу не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений законом.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Таким чином, пенсія позивача не може становити менше, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність оскарженого судового рішення нормам матеріального та процесуального права.

При цьому, колегія суддів залишає без уваги покликання апелянта на постанови КМУ №265 передбачено, що у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам, крім осіб, зазначених у п. 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексацій та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 грн, оскільки у відповідності до ст. 8 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції та їй відповідають. Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» є пріоритетним над постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян».

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови в перерахуванні позивачу призначеної пенсії за віком відповідно до розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та необхідності зобов'язати відповідача перерахувати позивачу призначену їй пенсію за віком.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 31 березня 2017 року у справі № 156/251/17 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_2