Справа № 810/1947/16
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року № 810/1947/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 з позовом до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про зобов'язання відповідача надати відомості про суми нарахованої заробітної плати, дивідендів Товариством з обмеженою відповідальністю "Бориспіль-Буд-Інвест" (код за , (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованій особі ОСОБА_3, податковий номер: НОМЕР_1, за період з липня (включно) 2008 року по травень (включно) 2013 року; зобов'язання відповідача надати податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) Товариством з обмеженою відповідальністю "Бориспіль-Буд-Інвест" (код за ), на користь платника податку ОСОБА_3, податковий номер: НОМЕР_1, і сум утриманого з нього податку (форма №1 ДФ) за період з липня (включно) 2008 року по травень (включно) 2013 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 №892 та наказу ДФС від 18.02.2016 №143 Бориспільську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області реорганізовано шляхом приєднання Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київські області, Бориспільської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та ДПІ у м. Славутичі ГУ ДФС у Київській області, у зв'язку з чим, судом здійснено заміну Бориспільської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на правонаступника - Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що районним судом м. Києва встановлено факт вбивства батька позивача, ОСОБА_3, чим позивачу заподіяно значну моральну та матеріальну шкоду. В подальшому позивач звернувся до районного суду з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку з втратою годувальника. В ході розгляду справи виникла об'єктивна необхідність про встановлення середньомісячного доходу померлого ОСОБА_3 у зв'язку з чим, суд звернувся до податкового органу з запитом про надання даної інформації, однак відповіді отримано не було. Отже, у зв'язку із об'єктивними складнощами щодо отримання даних про розмір нарахованої заробітної плати померлого ОСОБА_3 на посаді директора ТОВ "Бориспіль-Буд-Інвест" в період з 04 липня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, а також про розмір отриманих ним доходів від господарської діяльності вищезазначених товариств, учасником яких він був, позивач звернувся з даним позовом до суду про зобов'язання вчинити певні дії.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що інформації яку просить надати позивач відноситься до інформації з обмеженим доступом. Крім того, зазначає, що для отримання відомостей з Державного реєстру фізична особа особисто або через уповноважену особу звертається до контролюючого органу за своїм місцем проживання, або за місцем отримання доходів, або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування, та подає відповідні документи, а саме, документ, що посвідчує особу та заяву, встановленої форми. У разі подання заяви уповноваженою особою, їй необхідно пред'явити, документи, що підтверджують набуття спадщини цією особою, що не було зроблено позивачем.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження від 15.05.2008, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_3.

В матеріалах справи наявне свідоцтво від 01.06.2013 про смерть ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за вбивство ОСОБА_3 та призначено покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2015 в справі за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника - ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 80 000 грн..

Як вбачається з додаткових пояснень позивача, в ході розгляду справи №359/11787/14-ц про відшкодування моральної шкоди, виникла об'єктивна необхідність встановити середньомісячний дохід померлого ОСОБА_3, і як стверджує представник позивача, судом, за результатом задоволення клопотання було направлено запит щодо його доходів до податкового органу, проте відповіді отримано не було.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 21 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.п.17.1.9. п.17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов'язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

Відповідно до п.63.11 ст. 63 Податкового кодексу України контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків в Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб та Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, реєстрі платників податку на додану вартість, реєстрі неприбуткових організацій та інших реєстрах, що формуються та ведуться контролюючими органами згідно з цим Кодексом, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

Правові основи одержання, використання, поширення та зберігання інформації, систему Інформації, її джерела, статус учасників інформаційних відносин, порядок доступу до інформації та забезпечення її охорони визначено законами України від 02.10.1992 року № 2657-ХІІ „Про інформацію", від 01.06.2010 року № 2297-VI «Про захист персональних даних» та від 13.01.2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації».

Згідно зі ст. 5 ЗУ «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання. Поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права та свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 21 Закону № 2657, що кореспондує до ч.1 ст. 6 Закону № 2939, встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 16 Закону № 2657 податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Підпунктом 21.1.6 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу передбачено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.

Згідно із положеннями ст. 5 Закону № 2297 об'єктами захисту є персональні дані, які обробляються в базах персональних даних. Персональні дані, крім знеособлених персональних даних, за режимом доступу є інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону № 2297 використання персональних даних працівниками суб'єктів відносин, пов'язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов'язків. Ці працівники зобов'язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв'язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов'язків. Таке зобов'язання чинне після припинення ними діяльності, пов'язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону № 2297 держава гарантує захист персональних даних. Суб'єкти відносин, пов'язаних із персональними даними, зобов'язані забезпечити захист цих даних від незаконної обробки, а також від незаконного доступу до них.

Відповідно до положень ст. 70 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов'язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

До інформаційної бази Державного реєстру включаються такі дані про фізичних осіб: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; сума нарахованих та/або отриманих доходів; сума нарахованих та/або сплачених податків; інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків (п.70.3 ст.70 ПК України).

Відповідно до п.70.15 Податкового кодексу України, відомості з Державного реєстру: використовуються контролюючими органами виключно для здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства України; є інформацією з обмеженим доступом, крім відомостей про взяття на облік фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Отже, суд зазначає, що до конфіденційної інформації відносяться відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, крім відомостей про взяття на облік фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Порядок отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків встановлюється Положенням про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженим Наказом Міндоходів і зборів від 10.12.2013 № 799.

Дане Положення розроблено відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу II Податкового кодексу України з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Відповідно до розділу V даного Порядку, до Державного реєстру включаються: 1) реєстраційні дані фізичних осіб з Облікових карток, Повідомлень, Заяв; 2) дані про фізичних осіб: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; сума нарахованих та/або отриманих доходів; сума нарахованих та/або сплачених податків; інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків; 3) відомості про державну реєстрацію, реєстрацію та взяття на облік фізичних осіб - підприємців і осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, що включають: дати, номери записів, свідоцтв та інших документів, а також підстави для державної реєстрації, реєстрації та взяття на облік, припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності, інші реєстраційні дані; інформацію про державну реєстрацію, реєстрацію та взяття на облік, зміни даних про особу, заміну чи продовження дії довідок про взяття на облік; місце провадження діяльності, телефони та іншу додаткову інформацію для зв'язку з фізичною особою - підприємцем чи особою, яка провадить незалежну професійну діяльність; види діяльності; громадянство та номер, що використовується під час оподаткування в країні громадянства, - для іноземців; інформацію про систему оподаткування із зазначенням періодів її дії.

Відомості з Державного реєстру використовуються контролюючими органами виключно для здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства України та є інформацією з обмеженим доступом, крім відомостей про взяття на облік фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Інформація, що збирається, використовується, формується контролюючими органами у зв'язку з реєстрацією і обліком фізичних осіб, вноситься до Державного реєстру та використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Порядок отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків визначений в розділі X даного Порядку.

Фізична особа, яка зареєстрована у Державному реєстрі чи в окремому реєстрі Державного реєстру, може отримати відомості про себе, наявні у Державному реєстрі.

Для отримання відомостей про себе з Державного реєстру фізична особа звертається особисто або через уповноважену особу до контролюючого органу за своїм місцем проживання, або за місцем отримання доходів, або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування, подає документ, що посвідчує особу, та заяву (додаток 13). Уповноважена особа додає до заяви довіреність, засвідчену в нотаріальному порядку, на отримання відомостей про джерела доходів/доходи (після пред'явлення повертається) та її копію, документ, що посвідчує особу такого представника, та ксерокопію (з чітким зображенням) документа, що посвідчує особу довірителя.

Контролюючий орган відмовляє у прийнятті заяви та/або наданні відомостей з Державного реєстру у разі відсутності у запитувача законних підстав на отримання запитуваної інформації або якщо в заяві не вказані обов'язкові реквізити, вона не підписана, не містить дати, подані документи не відповідають пункту 4 цього розділу чи не підтверджують права заявника щодо представництва фізичної особи для отримання відомостей про неї з Державного реєстру.

Контролюючий орган протягом п'яти робочих днів з дня звернення фізичної особи надає відомості з Державного реєстру за формами, наведеними в додатках 14 та 15 до цього Положення.

Відомості з Державного реєстру надаються на бланку контролюючого органу особисто фізичній особі або законному представнику чи уповноваженій особі за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, та довіреності (для законного представника чи уповноваженої особи), про що робиться відповідний запис в журналі видачі відомостей (додаток 16).

Таким чином, податкова інформація про платників податків - фізичних та юридичних осіб, яка була одержана органами доходів і зборів у зв'язку з виконанням покладених на них функцій, є інформацією «з обмеженим доступом» і надається лише на вмотивовані письмові запити.

Отже, суд зазначає, що в рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2015 по справі №359/11787/14-ц відсутні відомості щодо запиту до податкового органу.

Суд також зазначає, що позивач не надав жодних доказів того, що самостійно звертався до податкового органу із заявою на отримання даної інформації, відповідно до Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Суд зауважує на тому, що у разі звернення з заявою до податкового органу самостійно та не отримання відповіді, є підставою для звернення з позовом до суду про визнання протиправними дії чи бездіяльність податкового органу та як наслідок зобов'язання вчинити певні дії.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 11, 14, 70-72, 86, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.