Справа № 805/2729/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Троянова О.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року справа №805/2729/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д.,

секретар Терзі Д.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року у справі № 805/2729/16-а за позовом ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Зернотранс» до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

19.08.2016 року ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Зернотранс» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Волноваської об*єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.04.2016 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Зернотранс» було складено акт від 31.03.2016 № 300/05-33-14-00/31547032 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Зернотранс», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками за період з 01.07.2014 по 31.07.2015 р.

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 05.04.2016 № НОМЕР_1 за формою «Р», яким ТОВ «Зернотранс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 10 441 051,00 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2017 року позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано податкове повідомлення-рішення Волноваської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 05.04.2016 № НОМЕР_1 за формою «Р», яким ТОВ «Зернотранс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 10 441 051,00 грн. (в тому числі податкове зобов*язання з ПДВ в сумі 6 960 701 грн. та штрафні санкції в сумі 3 480 350 грн.).

Не погодившись з судовим рішенням відповідачем подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції не врахував той факт, що господарські операції по наданню експедиційних послуг ТОВ «Зернотранс» не призвели до майнового стану позивача, під час перевірки не надано реєстри товарно-транспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів, згідно з якими здійснено фактичне транспортування та пов'язане з ним постачання експедиційних послуг. Також зазначає, що позивачем не було надано журнали обліку за формою ф. N 6-HП, ф. N 7-НП, ф. N 31-НП, реєстри (відомості) матеріально відповідальної особи, сертифікати відповідності, паспорти дизельного палива. Крім того, відповідачем отримано від Кіровоградської ОДПІ по ПМП «Домінанта», ТОВ «Барій Стандарт» щодо неможливості проведення зустрічної перевірки по взаємовідносинам з контрагентами постачальниками та контрагентами-покупцями за серпень 2014 року. Згідно отриманої податкової інформації від ГУ ДФС у м. Києві , у ТОВ «Юні Текс» відповідно до Балансу (форма 1) станом на 31 грудня 2014 рок балансова вартість основних засобів відсутня, транспортні засоби, трудові ресурси відсутні. Наполягають, що господарські операції між ТОВ «Софтпр-Трейдинг», ТОВ «ТРМ ОСОБА_3», ТОВ «Юні Текс», ПМП «Домінанта», ТОВ «Барій Стандарт», ТОВ «А-Клас» та їх контрагентами не підтверджується стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідно господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів і транспортних засобів.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Зернотранс» зареєстроване в якості юридичної особи, включене до ЄДРПОУ за номером 31547032, що підтверджується Випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (т. 1 а.с.17).

Відповідно до витягу з Реєстру платників податку на додану вартість №448, позивач є платником податку на додану вартість, та знаходиться на обліку платників податків в Волноваській об*єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (т. 1 а.с.17, 20).

Господарську діяльність здійснює відповідно до Статуту підприємства.

Для здійснення основного виду діяльності у ТОВ «Зернотранс» наявні власні трудові ресурси (водії, диспетчери, менеджери, механіки, слюсарі, адмінперсонал та інші), транспортні засоби, механічні майстерні, виробничі приміщення.

Відповідач - Волноваська об*єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу та керуючись Податковим кодексом України.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі Наказу Начальника Волноваської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 11 березня 2016 року №17 призначено позапланову невиїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Зернотранс», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками за період з 01.07.2014р по 31.07.2015р (т. 1 а.с.21).

За результатами перевірки було складено акт від 31.03.2016 № 300/05-33-14-00/31547032 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Зернотранс», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками за період з 01.07.2014 по 31.07.2015» (т. 1 а.с.28-98).

Відповідно до висновків Акту, встановлено порушення позивачем п.п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого, підприємством безпідставно включене до податкового кредиту сум ПДВ у зв*язку з проведенням операцій з придбання товарів, послуг у ТОВ «Софтпро-Трейдинг» , у липні 2014 року, ПМП «Домінанта» , у серпні 2014 року, ТОВ «Барій стандарт» , у серпні 2014 року, ТОВ «ТРМ-групп» , у вересні 2014 року, ТОВ «Юні-Текс», , у листопаді, грудні 2014 року, у січні, квітні 2015 року, ПП «А-Клас», , у червні 2015 року «за нездійсненими операціями купівлі-продажу, отримання експедиційних послуг ТОВ «Зернотранс». Підлягає сплаті до бюджету за перевіряємий період зобов'язань з ПДВ всього у розмірі 6 960 701 грн., у т.ч.: за липень 2014 року 999666,67 грн.; за серпень 2014 року 833321,31 грн.; за вересень 2014 року 1165708,68 грн.; за жовтень 2014 року 881794,31 грн.; за листопад 2014 року 1033996,63 грн.; за грудень 2014 року 636666,45 грн.; за січень 2015 року 816759,53 грн.; за квітень 2015 року 516666,67 грн.; за червень 2015 року 76120,31 грн.

На підставі акту перевірки від 31.03.2016 № 300/05-33-14-00/31547032, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 05.04.2016 № НОМЕР_1 за формою «Р», яким ТОВ «Зернотранс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 10441051,00 грн. (в тому числі податкове зобов'язання з ПДВ в сумі 6960701 грн. та штрафні санкції в сумі 3 480 350 грн.) (т. 1 а.с.99).

Позивач скористався правом адміністративного оскарження прийнятого податкового повідомлення-рішення від 05.04.2016 № НОМЕР_1, за результатами якого скарга позивача залишена без задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу про порушення позивачем п.п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого безпідставно включено до податкового кредиту з податку на додану вартість суми ПДВ у зв'язку з проведенням операцій з придбання товарів, послуг у ТОВ «Софтпро -Трейдинг» , у липні 2014 року, ПМП «Домінанта» , у серпні 2014 року, ТОВ «Барій стандарт» , у серпні 2014 року, ТОВ «ТРМ-групп» , у вересні 2014 року, ТОВ «Юні-Текс», , у листопаді, грудні 2014 року, у січні, квітні 2015 року, ПП «А-Клас», , у червні 2015 року «за нездійсненими операціями купівлі-продажу, отримання експедиційних послуг ТОВ «ЗЕРНОТРАНС». За висновками податкового органу підприємством підлягає сплаті до бюджету за перевіряємий період зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 6 960 701 грн.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність це - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.191 п.14.1 ст.14 постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

За змістом частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704 передбачено, що господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, що не заборонена законом.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду встановлено, що 01.07.2014 року між ТОВ «Зернотранс» (Замовник) та ТОВ «Софтпро-Трейдинг» (Виконавець) було укладено договір доручення на виконання експедиційних послуг від № 300714.

Відповідно до умов договору, ТОВ «Зернотранс» було отримано податкову накладну від 31.07.2014 №96, акт здачі - прийомки робіт від 31.07.2014 № 96 від ТОВ «Софтпро-Трейдинг». Суми податку на додану вартість за податковою накладною включено до податкового кредиту за липень 2014 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за липень 2014 року (т. 6 а.с.88-96).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України, визначено,що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом з частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін .

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із статті 19 Господарського кодексу України вбачається, що суб'єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству. Органи державної влади і посадові особи, уповноважені здійснювати державний контроль і державний нагляд за господарською діяльністю, їх статус та загальні умови і порядок здійснення контролю і нагляду визначаються законами. Незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб'єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю та нагляду забороняються. Органи державної влади і посадові особи зобов'язані здійснювати інспектування та перевірки діяльності суб'єктів господарювання неупереджено, об'єктивно і оперативно, дотримуючись вимог законодавства, поважаючи права і законні інтереси суб'єктів господарювання. Забороняється вимагати від суб'єктів господарювання, відокремлених підрозділів юридичних осіб, виділених на окремий баланс, подання статистичної інформації та інших даних, не передбачених законом або з порушенням порядку, встановленого законом.

Абзацами 4,6,7 статті 1 Закону «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Перевізник -юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об'єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного розгляду не спростовано представником відповідача ТОВ «Софтпро-Трейдинг» надавав позивачу лише експедиційні послуги, а в подальшому послуги з перевезення вантажів надавались позивачем іншим своїм контрагентам.

Станом на дату розгляду справи контрагент позивача - ТОВ «Софтпро-Трейдинг» знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та не перебуває в процесі припинення (т. 7 а.с.171-174).

Відповідач обгрунтовує апеляційн скаргу посиланням на отримання податкової інформації від Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, якою встановлено відсутність потужностей, складських приміщень, достатньої кількості працівників у ТОВ «Софтпро-Трейдинг», проте ці обставини не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірного договору за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи, тому колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки даний довід є недостатнім для висновків податкового органу про неможливість надання експедиційних послуг. Податковий кодекс України та інше діюче в Україні законодавство не зобов*язує суб*єктів господарювання, при укладенні угод зі своїми контрагентами, здійснювати контроль за виконанням ними податкового законодавства, а сам платник податків не наділений повноваженнями податкового контролю, для виконання функцій покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією про належне виконання своїми контрагентами своїх податкових зобов*язань.

Що стосується доводів відповідача відсутності заявок до спірного договору з надання експедиторських послуг як підстави для висновків про нездійсненність операції, колегія суддів зазначає наступне.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само і помилки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів, або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце». При цьому, суд зазначає, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо. Тобто, неточності у первинній документації та у цивільно-правових договорах, які не впливають на зміст господарської операції та дійсність господарських зобов'язань, не мають братись до уваги, а необхідно виходити саме з сутності господарської операції. Такий висновок міститься в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011.

В актах приймання-передачі послуг позивача зазначена вся необхідна інформація щодо конкретного вантажу, місць перевезення та інше.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, як превалювання сутності над формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Щодо обов'язкової наявності ТТН слід зазначити наступне.

Метою складання ТТН є підтвердження правомірності відображення в податковому обліку витрат, пов'язаних із транспортуванням, проте, зазначені документи не впливають на формування податкового кредиту за господарськими операціями з приводу постачання товарів. Наявність товарно-транспортних накладних не пов*язано із формуванням податкового кредиту, порядок визначення якого встановлено Податковим Кодексом України. З огляду на зазначене, висновки про відсутність факту реального здійснення господарської діяльності не можуть обґрунтовуватися в залежності від наявності чи відсутності товарно-транспортних накладних.

Товарно-транспортна накладна підтверджує витрати з оплати транспортних послуг, а не з придбання товарів. Тому, за наявності інших первинних документів ,що підтверджують придбання товарів, відсутність ТТН не впливає на право підприємства на витрати та податковий кредит. Аналогічна за змістом позиція міститься в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 25.06.2012 року по справі № К/9991/25932/1 та по справі № К-27230/10.

Для здійснення основного виду діяльності у ТОВ «Зернотранс» наявні власні трудові ресурси (водії, диспетчери, менеджери, механіки, слюсарі, адмінперсонал та інші), транспортні засоби, механічні майстерні, виробничі приміщення. За даними звітності ф.1-ДФ за 2 квартал 2014 року кількість працюючих склала 333 особи.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що коригування податкового кредиту в Декларації за січень 2015 року у розмірі 999 666,67 грн. було зроблено належним чином, за наявності всіх документів.

01 серпня 2014 року позивачем укладено договір купівлі-продажу № 0801014, відповідно до зазначеного договору ПМП «Домінанта» (Продавець) зобовязується передати у власність ТОВ «Зернотранс» (Покупець), Товари (запасні частини до транспортних засобів, комплектуючі), а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити його на умовах даного Договору (т. 1 а.с.113-116).

Відповідно до умов договору, ТОВ «Зернотранс» було отримано від ПМП «Домінанта» наступні документи: податкова накладна, видаткова накладна. Суми податку на додану вартість за податковою накладною включено до податкового кредиту за серпень 2014 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за серпень 2014 року.

В подальшому ТМЦ використані для ремонту вантажних автомобілів, які використовуються позивачем для здійснення діяльності відповідно до Статуту.

Щодо доводів відповідача стосовно довіреностей відповідальних осіб, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що Мінфін наказом від 30.09.2014 № 987 скасував Інструкцію про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей (Наказ Мінфіну від 16.05.96 р. № 99). Відповідно втрачають чинність й бланк довіреності на одержання цінностей (типова форма № М-2) та Журнал реєстрації довіреностей. Таким чином, видача довіреностей необов*язкова, їх використання є правом підприємства, а не його обов'язком.

Стосовно посилання апелянта на отримання податкової інформації від Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, щодо неможливості проведення зустрічної звірки ПМП «Домінанта». Але, як вірно зазначив суд першої інстанції, це є недостатнім для висновків податкової про неможливість проведення операції із купівлі-продажу товарів. Податкове законодавство не зобов'язує суб'єктів господарювання, при укладенні угод зі своїми контрагентами, здійснювати контроль за виконанням ними податкового законодавства, а сам платник податків не наділений повноваженнями податкового контролю, для виконання функцій покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією про належне виконання своїми контрагентами своїх податкових зобов'язань.

Станом на дату розгляду справи ПМП «Домінанта» знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань , не перебуває в процесі припинення (т. 7 а.с.167-170).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що коригування податкового кредиту по р.16.1 Декларації за січень 2015 року у розмірі - 500 133,44 грн. було зроблено належним чином, за наявності всіх документів.

05 серпня 2014 року позивачем укладено договір купівлі-продажу від № 0805014, відповідно до якого, ТОВ «Барій Стандарт» (Продавець) зобов'язується передати у власність ТОВ «Зернотранс» (Покупець), Товари (запасні частини до транспортних засобів, комплектуючі), а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити його на умовах даного Договору.

Відповідно до умов договору, ТОВ «Зернотранс» було отримано від ТОВ «Барій Стандарт» такі документи: податкова накладна від 29.08.2014 № 146, видаткова накладна від 29.08.2014 № 146.

Суми податку на додану вартість за податковою накладною включено до податкового кредиту за серпень 2014 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за серпень 2014 року (т. 6 а.с.179-189).

В подальшому ТМЦ використані для ремонту вантажних автомобілів, які використовуються позивачем для здійснення своєї господарської діяльності відповідно до Статуту.

Неточності у первинній документації та у цивільно-правових договорах, які не впливають на зміст господарської операції та дійсність господарських зобов'язань, не мають братись до уваги, а необхідно виходити саме з сутності господарської операції.

Станом на дату розгляду справи ТОВ «Барій Стандарт» знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не перебуває в процесі припинення (т. 7 а.с.163-166).

Анулювання реєстрації платника ПДВ відбулось 17.11.2014 року, операції позивачем зі своїм контрагентом проведено у серпні 2014 року, коли контрагент був платником ПДВ.

Податкова інформація від 07.11.2014 Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області взагалі не містить порушень з боку ТОВ «Барій Стандарт», а тому, як вірно зазначив суд першої інстанції, не може бути доказом позиції відповідача.

Таким чином, коригування податкового кредиту у декларації за січень 2015 року в сумі 333 187,87 грн. було зроблено належним чином, за наявності всіх документів.

01 вересня 2014 року між ТОВ «Зернотранс» (Замовник) та ТОВ «ТРМ-Групп» (Виконавець) було укладено договір доручення на виконання експедиційних послуг № 010914.

Відповідно до умов договору, ТОВ «Зернотранс» було отримано податкові накладні, накладні, акти приймання робіт за вересень, жовтень 2014 року від ТОВ «ТРМ-Групп».

Суми податку на додану вартість за податковими накладними вересня 2014 року у розмірі 1147708,68 грн. включено до податкового кредиту за вересень 2014 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за вересень 2014 року (т. 6 а.с.171-178).

Суми податку на додану вартість за податковими накладними жовтня 2014 року у розмірі 881794,31 грн., а також, за податковими накладними № 380 від 30.09.14 у розмірі 8166,67 грн., № 381 від 30.09.14 у розмірі 9833,33 грн. включено до податкового кредиту за жовтень 2014 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за жовтень 2014 року (т. 6 а.с.163-170).

Відповідно до Акту від 14.01.2015 № 4/05-66-15-01 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за вересень, жовтень та листопад 2014 року ТОВ «ТРМ-ГРУПП» не знаходить підтвердження встановлених порушень.

Станом на дату розгляду справи ТОВ «ТРМ-Групп» знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не перебуває в процесі припинення (т. 7 а.с.160-162).

ТОВ «Зернотранс» по р.16.1 «коригування згідно зі статтею 192 розділу V Кодексу обсягів придбання та податкового кредиту, який було включено у р.10.1.1» Декларації за січень 2015 року (вх. № НОМЕР_2 від 20.02.15) включено зі знаком «-» суму ПДВ у розмірі 1 147 708,68 грн. згідно розрахунку коригування № 1 від 29.01.15 до податкової накладної № 265 від 30.09.14, суму ПДВ у розмірі -881794,34 грн. згідно розрахунку коригування № 5 від 29.01.15 до податкової накладної № 283 від 31.10.14. В таблиці 2 Розділу ІІ «Коригування податкового кредиту» Додатка 1 наведено підставу для коригування «помилково зараховано». Порушень при цьому не допущено.

01 листопада 2014 року між ТОВ «Зернотранс» (Замовник) та ТОВ «Юні Текс» (Виконавець) було укладено договір доручення на виконання експедиційних послуг від № 11114.

Відповідно до умов договору, ТОВ «Зернотранс» було отримано податкові накладні, акти приймання робіт листопад, грудень 2014 року, січень, квітень 2015 року від ТОВ «Юні Текс». Перевірка була проведена на підставі документів, наданих на запит перевіряючих.

Суми податку на додану вартість у розмірі 1 033 996,63 грн. включено до податкового кредиту за листопад 2014 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за листопад 2014 року (т. 6 а.с.1155-162).

У реєстрі отриманих податкових накладних за грудень 2014 року відображено суму податку на додану вартість у розмірі 636 666,45 грн. за податковою накладною № 147 від 30.12.14, включено до податкового кредиту за грудень 2014 року, відображено у додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за грудень 2014 року (т. 6 а.с.147-154).

Суми податку на додану вартість у розмірі 816 759,53 грн. включено до податкового кредиту за січень 2015 року, зареєстровано у реєстрі податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за січень 2015 року (т. 6 а.с.133-142).

У реєстрі податкових накладних зареєстровано податкові накладні № 188 від 30.04.15 ПДВ у розмірі 166 666,67 грн., № 189 від 30.04.15 ПДВ у розмірі 166 666,67 грн., № 190 від 30.04.15 ПДВ у розмірі 183 333,33 грн. Суми податку на додану вартість за податковими накладними всього у розмірі 516 666,67 грн. включено до податкового кредиту за квітень 2015 року, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларацій з ПДВ за квітень 2015 року(т. 6 а.с.114-124).

Господарська операція з придбання у ТОВ «Юні Текс» палива, підтверджена позивачем наявними первинним документами за цією операцією та як встановлено судом першої інстанції, не досліджувались перевіряючими під час проведення перевірки, тому, враховуючи наявність документів, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість висновку відповідача про безпідставність включення до податкового кредиту ТОВ «Зернотранс» сум ПДВ за договором купівлі-продажу палива у ТОВ «Юні Текс».

Неточності у первинній документації та у цивільно-правових договорах, які не впливають на зміст господарської операції та дійсність господарських зобов'язань, не мають братись до уваги, а необхідно виходити саме з сутності господарської операції.

Посилання апелянта на узагальнену податкову інформацію, отриману відповідачем від ГУ ДФС у м. Києві 05.02.2016 за № 2494/7/26-15-13-05-02-10/39155499 щодо ТОВ «Юні Текс» звітний період декларування ПДВ січень-жовтень 2015 року не приймається ждо уваги, оскільки в ньому немає доведених фактів припущення порушень вказаним підприємством-контрагентом. Податковий кодекс України та інше діюче в Україні законодавство не зобов*язує суб*єктів господарювання, при укладенні угод зі своїми контрагентами, здійснювати контроль за виконанням ними податкового законодавства, а сам платник податків не наділений повноваженнями податкового контролю, для виконання функцій покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією про належне виконання своїми контрагентами своїх податкових зобовязань.

ТОВ «Зернотранс» по р.16.1 «коригування згідно зі статтею 192 розділу V Кодексу обсягів придбання та податкового кредиту, який було включено у р.10.1.1» Декларації за січень 2015 року (вх. № НОМЕР_2 від 20.02.15) включено зі знаком «-» суму ПДВ у розмірі 1033996,63 грн. згідно розрахунку коригування № 7 від 29.01.15 до податкової накладної № 97 від 30.11.14. В таблиці 2 Розділу ІІ «Коригування податкового кредиту» Додатка 1 наведено підставу для коригування «помилково зараховано».

16 вересня 2013 року позивачем укладено Договір про надання послуг № 1609-е з ПП «Кристина». Відповідно до п.1.1 Договору ПП «Кристина» зобовязується надати позивачу послуги з ремонту та технічному обслуговуванню автономних опалювальних установок, встановлених на автотранспорті ТОВ «Зернотранс».

Суми податку на додану вартість за податковими накладними включено до податкового кредиту за листопад 2014 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за листопад 2014 року (т. 6 а.с.160-162).

Відповідно до висновків перевіряючих, відображених в акті перевірки, зауважень до даної господарської операції відсутні, окрім коригування податкового кредиту.

Станом на дату розгляду справи ПП «Кристина» знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не перебуває в процесі припинення.

ТОВ «Зернотранс» по р.16.1 «коригування згідно зі статтею 192 розділу V Кодексу обсягів придбання та податкового кредиту, який було включено у р.10.1.1» Декларації за січень 2015 року (вх. № НОМЕР_2 від 20.02.15) включено со знаком «-» суму ПДВ у розмірі 6666,67 грн. згідно розрахунку коригування № 1 від 29.01.15 до податкової накладної № 481 від 28.11.14. В таблиці 2 Розділу ІІ «Коригування податкового кредиту» Додатка 1 наведено коригування податкового кредиту у звязку із поверненням товару.

Договір з ПП «А-Клас» на поставку автошин укладено в усній формі, транспортування товару відбувалося засобами ТОВ «Зернотранс». Підприємством надано податкові накладні від 09.06.15, 16.06.15, 09.06.15, 24.06.2015, видаткові накладні від 18.06.15, 25.06.15, 25.06.15, 30.06.15, акт звірки взаємних розрахунків. У вказаних документах зазначено кількість, номенклатура, вартість придбаних ТМЦ, чим спростовуються висновки, викладені в акті перевірки.

Суми податку на додану вартість за податковими накладними включено до податкового кредиту за червень 2015 року, відображено у реєстрі податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за червень 2015 року (т. 6 а.с.97-106).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 206 Цивільного кодексу України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Тобто, укладання договорів в усній формі не суперечить діючому законодавству.

Станом на дату розгляду справи ТОВ «А-Клас» знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не перебуває в процесі припинення (т. 7 а.с.147-152).

Відповідно до пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення), забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.

Всі документи за договорами надання послуг та купівлі-продажу товарів складені ТОВ «Зернотранс» із дотриманням вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність Україні».

Позивачем надано достатній обсяг необхідних первинних документів, складених контрагентами, на підставі яких ним задекларовано суму податкового кредиту (договір, накладні, акти приймання-передачі послуг, податкові накладні, платіжні доручення тощо).

Статтею 44 Податкового кодексу України визначені вимоги для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, відповідно до п.44.1 якої для цілей оподатковування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподатковування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення ); регістрів бухгалтерського обліку (носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм і т.п., призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування й узагальнення інформації з первинних документів, прийнятих до обліку ); фінансової звітності (бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період); інших документів, зв'язаних з вирахуванням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

Згідно п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають обєкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності..

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно ст. 1 цього Закону господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Відповідно до статті 4 вказаного Закону бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на основних принципах, серед яких превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно частини 1 статті 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, визначає, що первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, визначені п. 2.4 Положення: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства; зміст і обсяг господарської операції, одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дозволяють ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції.

Форми облікових регістрів, порядок записів у них, обробка і використання необхідної інформації визначаються відповідними нормативними документами про порядок їх застосування.

Відповідно до п. 3.7 Положення інформація про господарські операції підприємства за звітний період (місяць, квартал, рік) з облікових регістрів переноситься в згрупованому вигляді в бухгалтерські звіти, порядок складання яких установлюється відповідними нормативно-правовими актами.

За змістом ч. 1 ст. 11 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова звітність підприємства складається на підставі даних бухгалтерського обліку і підписується керівником і бухгалтером підприємства.

Фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ і суб'єктів малого підприємництва) складається з: балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до звітів.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не спростоване відповідачем під час апеляційного провадження, позивачем в підтвердження реальності господарських операцій та правомірності включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ надані до матеріалів справи документи бухгалтерського та податкового обліку, а саме, договори, податкові накладні, акти виконаних робіт, проїзні документи, що є підтвердженням реальності господарських операцій та правомірності включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Так, статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначений перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок (ст. 228 ЦК України): правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочин, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про недійсність правочинів укладених між ТОВ «Зернотранс» та ТОВ «Софтпро-Трейдинг» , ПМП «Домінанта» , ТОВ «Барій стандарт» , ТОВ «ТРМ-групп» , , ТОВ «Юні-Текс», , ПП «А-Клас», . Натомість, позивачем надано достатній обєм документів, на підставі яких можливо зробити висновок про звязок витрат по придбанню товарно-матеріальних цінностей та послуг за вказаними договорами із його господарською діяльністю та фактичне використання придбаних ТМЦ та послуг у його власній господарській діяльності.

Податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних в первинних документах, а також не зазначав про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства .

Відповідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит-сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного ( податкового) періоду, визначена згідно з розділом пять цього Кодексу.

Згідно вимог п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання обєкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Статтею 201 Податкового Кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктами 201.4, 201.7 ст.201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця. У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць. Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника); виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги звязку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, чинним законодавством України, зокрема, Податковим кодексом України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладений обов'язок здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника; за будь-якими із сторін правочину не передбачено зобов'язання та не визначено права здійснення контролю показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності заявленими іншою стороною правочину, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у рішеннях, позицій Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, викладених в Інформаційному листі від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку з порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

За змістом ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява №803/02, «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №1991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03) визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг знати. Добросовісний платник не має зазнавати негативних наслідків через будь-які негаразди із його контрагентом.

Таким чином, формування податкового кредиту з ПДВ платником податків обумовлено фактичним здійсненням операцій з придбання товарів, робіт (послуг), для подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку, і реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів та в обов'язковому порядку податкових накладних.

Факт здійснення господарських операцій з контрагентами підтверджується вищенаведеними первинними документами позивача. Суд першої інстанції вірно зазначив, що податковий орган не ставив під сумнів достовірність первинних документів чи їх відповідність вимогам чинного законодавства, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі, про що відповідачем в акті перевірки не зазначається.

При вирішення податкових спорів, суд першої інстанції вірно виходив із презумпції добросовісності платника. Недобросовісність платника має бути встановлена однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій не спростовано, жодних належних доказів на підтвердження. Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобовязань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів . Тобто, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобовязань, адже поняття «добросовісний платник», не передбачає виникнення у платника додаткового обовязку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодекс адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Повний текст ухвали складений 31 травня 2017 року.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року у справі №805/2729/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

ОСОБА_1 ОСОБА_2

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_6