Справа № 2а-88/11/1370
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/8011/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.

представника позивача Чижевського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2015 в справі №2а-88/11/1370 за позовом Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

встановив:

У січні 2011 року позивач - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 37700,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідач всупереч вимогам Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, при першій реєстрації в Україні автомобілів марки OPEL VIVARO, 2002 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_1), VOLKSWAGEN T4, 1999 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_2) не сплатив податок з власників транспортних засобів. Оскільки на рахунок місцевого бюджету кошти від сплати вказаного податку в розмірі 37700,00 грн не надійшли, то такі підлягають стягненню в судовому порядку. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

На підставі ст. 55 КАС України судом допущено заміну позивача - Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області - його правонаступником - Личаківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до довідки ДПІ у Шевченківському районі м.Львова від 24.11.10р. №28073/17-010 та листів від 26.11.10р. №28443/19010 та №28444/19010 кошти з податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 37 700 грн. 00 коп. від ОСОБА_2 за державну реєстрацію транспортних засобів марки OPEL VIVARO (державний номерний знак НОМЕР_1) 2002 року випуску, зареєстрованого 22.09.09 р., та VOLKSWAGEN Т4 (державний номерний знак НОМЕР_2) 1999 року випуску, зареєстрованого 12.09.09 р., до місцевого бюджету Шевченківського району не надходили.

Згідно з Розрахунками суми податку з власників транспортних засобів загальна сума податку, що підлягає сплаті, становить 37 700 грн 00 коп.

Позивачем скеровано ОСОБА_2 повідомлення щодо необхідності підтвердження ним сплати податку з власників транспортних засобів, однак таке не отримано.

У зв'язку з несплатою відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, позивач звернувся до суду про його стягнення в примусовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, керувався тим, що першій реєстрації в Україні транспортних засобів на ім'я ОСОБА_2 передувала сплата податку з власників транспортних засобів, яка є безумовною підставою для такої реєстрації, що спростовує доводи податкового органу про відсутність сплати податку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставникам справи та нормам матеріального права з таких мотивів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно зі ст.3 вказаного Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Ч.1 ст.5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» вказаний вид податку сплачувався фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, розраховується саме фізичною особою за ставками, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно з ч.6 ст.5 вказаного Закону у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388.

Відповідно до вказаного Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю, в числі іншого, за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з п.8 вказаного Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після такої реєстрації.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що першій реєстрації в Україні транспортних засобів на ім'я ОСОБА_2 передувала сплата податку з власників транспортних засобів, яка є безумовною підставою для такої реєстрації, оскільки без сплати такого не проводиться перша реєстрація транспортного засобу, а тому відсутні підстави для стягнення такого податку з відповідача.

Правильність висновків суду першої інстанції підтверджується також наявною в матеріалах справи копією постанови про зміну обвинувачення в суді від 12.11.12 р. по кримінальній справі, порушеній відносно посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВСУ у Львівській області, з якої слідує, що ОСОБА_2 особисто не здійснював першої реєстрації транспортних засобів, жодних документів з цього приводу не підписував, тому він визнаний потерпілим у даній кримінальній справі. Таким чином, ненадходження коштів (податку) в дохід бюджету, сплачених при першій реєстрації транспортних засобів, не є достатньою підставою для стягнення їх саме з відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2015 в справі №2а-88/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель

Повний текст ухвали складено 29.05.2017.