Справа № 820/1224/17
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 травня 2017 р. Справа № 820/1224/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А.

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Капинос А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_3, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 13,10 умовних кадастрових гектарів, розташованої за межами населених пунктів на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оформлену листом від 29.11.2016 № П-21781/0/6- 21254/0/21-16.

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 13,10 умовних кадастрових гектарів, розташованої за межами населених пунктів на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та за результатами її розгляду прийняти рішення відповідно до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14.02.2003 року Барвінківським районним судом ухвалене рішення, яким суд визнав за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) у розмірі 13,10 умовних кадастрових га, що знаходиться в адміністративних межах Іллічівської селищної ради Барвінківського району Харківської області.

Позивач в жовтні 2016 року звернувся із письмовою заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із проханням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 13,10 умовних кадастрових гектарів, розташованої за межами населених пунктів на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області листом від 29.11.2016 року №П-21781/0/6-21254/0/21-16 у задоволенні заяви позивача відмовило, з посиланням на пункт 4 ст. 122 Земельного кодексу України, а саме у зв'язку з відсутністю у відповідача повноважень щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок колективної власності.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, у з'язку із чим звернувся до суду із позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.02.2003 року Барвінківським районним судом ухвалене рішення, яким суд визнав за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) у розмірі 13,10 умовних кадастрових га, що знаходиться в адміністративних межах Іллічівської селищної ради Барвінківського району Харківської області.

ОСОБА_3 28.11.2016 року вх..П21781/0/20-16 від 01.11.2016 року звернулася із письмовою заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із проханням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 13,10 умовних кадастрових гектарів, розташованої за межами населених пунктів на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

До заяви позивачем надано пакет документів, а саме: копія паспорта громадянки України; копія розпорядження Барвінківської РДА від 24.11.2003 року№254; копія сертифікату на право на земельну частку (пай); копія ідентифікаційного номера; копія рішення суду.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області листом від 29.11.2016 року №П-21781/0/6-21254/0/21-16 у задоволенні заяви позивача відмовило, з посиланням на пункт 4 ст. 122 Земельного кодексу України, а саме: центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Так у відповіді про розгляд зави зазначено, що згідно із наданого сертифікату заявник має право на земельну ділянку (пай), виданий відповідною районною (міською) державною адміністрацією. Також згідно з наданим сертифікатом позивач має право на земельну ділянку (пай) із земель колективної власності ВАТ«Іллічівка».

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

При цьому, земля в Україні, згідно з нормами ч.3 ст.78 ЗК України, може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до преамбули Закону України від 5 червня 2003 року №899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" (далі - Закон України ) визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

У ч. 1 ст. 3 Закону зазначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Статтею 13 Закону передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Частина 2 ст.5 Закону передбачає, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації-за межами населених пунктів.

Таким чином, оскільки земельні частки (паї) не відносяться ні до земель державної, ні до комунальної власності, повноваження щодо передачі цих земель у власність громадянам-власникам сертифікатів на земельну частку (пай), а також надання цих земель у користування залишаються у районних державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

Разом з тим, у випадку визнання права на земельну частку (пай) за рішенням суду із земель державної (комунальної) власності, відповідні рішення має приймати територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

Відповідно до ч. 6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з абзацом першим ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 1 Положення про державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 14.01.2015 № 15 (надалі також - «Положення»), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо- геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до підпункту 31 пункту 4 Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно з пунктом 1 Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 р. за № 1391/29521, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане, яке, відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (підпункт 13 пункту 4 згаданого Положення).

Як вбачається з відомостей із документації із землеустрою, що включена до державного зонду документації із землеустрою по ВАТ «Іллічівка» Барвінківського району Харківської області № 31-20.10-0.1-324/14-17, виданих 09.03.2017 відділом Держгеокадастру у Барвінківському районі Харківської області, бажане місце земельної ділянки Позивача площею 13,10 умовних кадастрових гектарів (рілля) розташоване на землях державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, а отже - у спірних правовідносинах саме Головне управління Держгеокадастру у Харківській області наділено повноваженнями щодо розгляду по суті заяви Позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки (паю) у власність ОСОБА_3

Вище викладене підтверджується наявним в матеріалах справи викопіюванням із матеріалів інвентаризації земель Ільічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, де зазначено, що дана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Ільічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

Проте до заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 13,10 умовних кадастрових гектарів, розташованої за межами населених пунктів на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського не було надано викопіювання із матеріалів інвентаризації земель Ільічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, де зазначено, що дана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Ільічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправної відмови Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 13,10 умовних кадастрових гектарів, розташованої за межами населених пунктів на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оформлену листом від 29.11.2016 № П-21781/0/6- 21254/0/21-16 - слід відмовити, у зв'язку із тим, що відповідачу не було відомо, що дана земельна ділянка відноситься саме до земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Ільічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

Щодо позовної вимоги стосовно зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 13,10 умовних кадастрових гектарів, розташованої за межами населених пунктів на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та за результатами її розгляду прийняти рішення відповідно до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 13,10 умовних кадастрових гектарів, розташованої за межами населених пунктів на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та за результатами її розгляду прийняти рішення відповідно до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та на підставі ст.11 КАС України виходить за межі позовних вимог шляхом зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 13,10 умовних кадастрових гектарів, розташованої за межами населених пунктів на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та за результатами її розгляду прийняти рішення відповідно до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 94, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 13,10 умовних кадастрових гектарів, розташованої за межами населених пунктів на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, поштовий індекс АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 31 травня 2017 року

Суддя Полях Н.А.