Справа № 314/404/17(2-а/314/40/2017)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2017 рокусправа № 314/404/17(2-а/314/40/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року у справі №314/404/17 (2-а/314/40/2017)
за позовом ОСОБА_1
до про Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області зобов'язання вчинит певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області (далі по тексту - відповідач), в якому просила зобов'язати відповідача зробити перерахунок трудового стажу з 01.08.2007 року по 29.09.2010 рік у подвійному розмірі (а.с. 2-4).

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №314/404/17 (2-а/314/40/2017) (а.с. 14).

Позовні вимоги обґрунтовано незгодою позивача обчисленням спеціального стажу, до якого не було зараховано період з 01.08.2007р. по 29.09.2010 р., тобто, час перебування позивача спочатку у відпустці по вагітності та пологам, а потім у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 3).

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року у справі №314/404/17 (2-а/314/40/2017) в задоволенні позову відмовлено (а.с.25-26).

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що наявність трудових відносин, за відсутності виконання роботи в відповідних закладах охорони здоров'я в порядку ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не можуть бути підставою для зарахування стажу роботи у подвійному розмірі (зв. стр. а.с. 25).

Позивач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року у справі №314/404/17 (2-а/314/40/2017) та задовольнити позовні вимоги (а.с. 28-31).

15.05.2017 року на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від відповідача по справі надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що ОСОБА_1 у період відпустки не перебувала на роботі у психіатричному закладі охорони здоров'я, таким чином,зарахування цього періоду до спеціального стажу роботи саме у подвійному розмірі - суперечить закону (а.с. 51-54)

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином (а.с. 49-50), а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі підстави.

Відповідно до матеріалів справи, 09.08.2016 року позивач по справі - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням від 17 серпня 2016 року №6 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю права (а.с. 7).

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відпустка у зв'язку з вагітністю і пологами та відпустка по догляду за дитиною, не є підставою припинення трудових правовідносин, однак є підставою припинення виконання дорученої працівникові роботи в порядку ст.30 КЗпП України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок обчислення спеціального стажу та умов, за яких визначається право на пенсію за вислугу років, регламентовані Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91р. № 1788-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до абзаців 1, 2, 12, 13 пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (зі змінами, внесеними Законом N 911-VIII від 24.12.2015 року) право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров'я після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців, а з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року - не менше 26 років.

Відповідно до ст. 60 Закону № 1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.93р. № 909.

Відповідно до розділу 2 Постанови № 909 право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів.

Так, статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з записів у трудовій книжці, з 01.08.2003р. по 03.08.2016р. позивач працювала у комунальній установі «Запорізький міський психоневрологічний клінічний диспансер», яка з 30.09.2005р. реорганізовано в КУ «Обласна психіатрична лікарня», в тому числі з 01.08.2003р. по 01.06.2004р. на посаді трудового інспектора, з 01.06.2004р по 03.08.2016 р. палатна медична сестра гострого чоловічого відділення №4, яке з 01.10.2005р. переіменовано у 16-е психіатричне чоловіче відділення (а.с. 9-11).

Судом встановлено, що згідно з Переліком №909, посада, яку займала позивач в комунальній установі «Обласна психіатрична лікарня» дає їй право на зарахування відповідного періоду до стажу роботи у подвійному розмірі за ст. 60 Закону України 2Про пенсійне забезпечення».

В даній адміністративній справі спірним є питання зарахування до спеціального стажу позивача періоду перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю і пологами та відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.08.2007р. по 29.09.2010р. в подвійному розмірі.

Таким чином, в період з 29.09.2007 р. по 29.09.2010р. позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 12), що також не оспорюється відповідачем.

Згідно записів у трудовій книжці стаж роботи позивача у період перебування її у відпустці по догляду за дитиною не переривався.

Статтею 2 КзПП України право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 18 КзПП України після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ч.2 ст.181 КЗпП України, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку, зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до п. «ж» ст. 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується також: час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Таким чином, сама назва правової конструкції - відпустка виключає будь - який запис в трудову книжку, тому період відпустки зараховується до загального стажу роботи, а також до спеціального стажу роботи, який дає право особі на пенсію за вислугу років. При цьому виключає можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв'язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов'язків.

Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм, колегія суддів прийшла до висновку, що час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років у подвійному розмірі.

Така правова позиція узгоджується з позицією ВАСУ викладеною в ухвалах від 08.07.09р. у справі к-20625/08 та від 26.11.13р. у справі №К-29700/10.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми матеріального права, зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи і тому вимоги апеляційної скарги позивача підлягають задоволенню, а постанова Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року у справі №2а/205/199/14 (7315) - скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року у справі №314/404/17 (2-а/314/40/2017) - скасувати.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області провести ОСОБА_1 перерахунок трудового стажу з 01.08.2007 року по 29.09.2010 року у подвійному розмірі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 26.05.2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов