Справа № 2-а-4056/10/2170
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2012 р.Справа № 2-а-4056/10/2170

Категорія:8.1.1Головуючий в 1 інстанції: Кравченко К.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2010 року і додаткову постанову від 19 листопада 2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Наукова-технічна фірма «Венс ЛТД»до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Науково-технічна фірма «Венс, ЛТД»звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про невизнання уточнюючого розрахунку з податку на прибуток за 1 кв. 2010 р., як податкової звітності, першу податкову вимогу №1/865 від 26.05.2010р. та другу податкову вимогу від 16.07.2010р. №2/1108.

Позивачем уточнювалися позовні вимоги, згідно яких позивач просив суд визнати протиправними дії ДПІ щодо невизнання уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2010 р. як податкової звітності, зобовязати ДПІ внести показники цього розрахунку до електронної бази податкової звітності позивача та до картки особового рахунку позивача, а також визнати протиправними та скасувати першу податкову вимогу №1/865 від 26.05.2010р. та другу податкову вимогу від 16.07.2010р. №2/1108. Уточнені позовні вимоги ґрунтувалися на тому, що будь-які законні підстави для відмови у прийнятті вказаного уточнюючого розрахунку декларації позивача з податку на прибуток за 1 квартал 2010р. у ДПІ відсутні, самостійно уточнені податкові зобовязання з цього податку були сплачені позивачем своєчасно та в повному обсязі, а тому предявлення позивачу спірних податкових вимог є неправомірним. Про невизнання як податкової звітності уточнюючого розрахунку декларації позивача з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року ДПІ повідомило позивача листом від 01.06.2010р. №13445/10/28-30, проте у цьому листі не було вказало на конкретні недоліки вказаного уточнюючого розрахунку, які є підставою для його невизнання.

Представник відповідача просив в позові відмовити, посилаючись на те, що у поданому позивачем уточнюючому розрахунку не були проставлені прочерки в показниках, які не заповнюються, що дає підстави не приймати цей розрахунок як податкову звітність, а направлені в адрес позивача перша та друга податкові вимоги є правомірними та скасуванню не підлягають. Поданий позивачем уточнюючий розрахунок декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2010 р. правомірно не визнаний ДПІ як податкова звітність, оскільки має недоліки при його заповненні, про які позивач був повідомлений листом ДПІ від 01.06.2010р. №13445/10/28-30.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2010 року позовні вимоги задоволено. Визнано неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Херсоні щодо невизнання як податкової звітності поданого Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-технічна фірма «Венс ЛТД»уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2010р., який був отриманий Державною податковою інспекцією у м. Херсоні 14.05.2010р. за реєстраційним №80469. Зобовязано Державну податкову інспекцію у м. Херсоні прийняти як податкову звітність отриманий 14.05.2010 р. за реєстраційним №80469 від Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-технічна фірма «Венс ЛТД»уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2010р., та внести показники цього уточнюючого розрахунку до електронної бази податкової звітності та картки особового рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Венс ЛТД».

Додатковою постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року, прийнятою за заявою ТОВ Науково-технічна фірма «Венс ЛТД», визнано протиправною та скасовано першу податкову вимогу Державної податкової інспекції у м. Херсоні №1/856 від 26.05.2010 р.; визнано протиправною та скасовано другу податкову вимогу Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 16.07.2010р. №2/1108. У стягненні з Державного бюджету України на користь ТОВ Науково-технічна фірма «Венс ЛТД» 1300 грн. витрат на правову допомогу відмовлено.

Відповідач звернувся з апеляційними скаргами на постанову від 27.10.2010 р. та на додаткову постанову від 19.11.2010 р. Апелянт просить скасувати постанову від 27.10.2010 р. та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Також апелянт просить скасувати додаткову постанову від 19.11.2010 р. в частині визнання протравними та скасування податкових вимог.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що позивач 12.05.10р. рекомендованою поштовою кореспонденцією відправив в адрес ДПІ уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2010р., який був отриманий відповідачем 13.05.2010р.. Факт подачі позивачем до ДПІ вказаного уточнюючого розрахунку не заперечується і підтверджується копією поштового повідомлення про вручення, а також листом ДПІ від 01.06.2010р. №13445/10/28-30, в якому вказується про надходження цього розрахунку до ДПІ 14.05.2010р. за №80469. Листом від 01.06.2010р. №13445/10/28-30 ДПІ повідомила позивача, що поданий ним уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2010р. не визнаний як податкова звітність. Причини для такого невизнання в даному листі не наведено.

В подальшому відповідач направив в адрес позивача першу податкову вимогу №1/865 від 26.05.2010р. та другу податкову вимогу від 16.07.2010р. №2/1108, в яких визначив позивачу податкове зобовязання з податку на прибуток на суму 3058 грн. без врахування поданого позивачем уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2010р..

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Копія уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2010р., який був поданий до ДПІ, свідчать про те, що він заповнений із дотриманням визначеного ДПА України порядку його заповнення, має всі обовязкові реквізити, підписаний керівником позивача та скріплений печаткою позивача. При цьому представник ДПІ не заперечував проти того, що надана позивачем копія уточнюючого розрахунку відповідає тому розрахунку, який був отриманий відповідачем від позивача.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність підстав для неприйняття як податкової звітності поданого позивачем уточнюючого розрахунку, про які йдеться в листі ДПІ від 01.06.2010р. №13445/10/28-30 ДПІ та про які вказував представник відповідача, не доведена відповідачем належними доказами, і спростовується документами, які надав позивач.

Відповідно до пп.4.1.1., 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-ІІІ платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом «г»підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті. Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Якщо службова (посадова) особа контролюючого органу порушує норми абзацу першого цього підпункту, платник податків зобов'язаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення, до якої долучається заява на ім'я керівника відповідного контролюючого органу, складена у довільній формі, із зазначенням прізвища службової (посадової) особи, яка відмовилася прийняти декларацію, та/або із зазначенням дати такої відмови. При цьому декларація вважається поданою в момент її вручення пошті, а граничний десятиденний строк, встановлений для поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не застосовується.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Згідно п.4.3 вказаного Порядку податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Судова колегія не встановила підстав для невизнання поданого позивачем уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2010р. як податкової звітності, та для відмови у його прийнятті.

Відповідно п.4.8 Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затверджених наказом ДПА України від 31.12.2008 р. № 827 за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Цей факт засвідчують відповідні відмітки: штамп, дата реєстрації документа та реєстраційний номер. Відмітки проставляються на полях, визначених затвердженими формами податкової звітності, як основного документа, так і додатка до нього. На примірнику, що подається до державної податкової інспекції, проставляється штамп «Конфіденційно»(зразок штампа наведено у додатку 1 до Методичних рекомендацій). На примірнику, що залишається у платника, проставляється штамп «ОТРИМАНО»(зразок штампа наведено у додатку 1 до Методичних рекомендацій). Дані податкової звітності вносяться в електронні бази районного рівня до відповідних форм податкової звітності та періодів, які відповідають полям: тип періоду, місяць та рік звітного періоду еталонного довідника «Терміни подання податкових документів»та Тимчасового реєстру форм звітних документів платників податків юридичних та фізичних осіб - підприємців, зі змінами та доповненнями, в тому числі доведеними листами ДПА України.

Пункт 7.1 зазначених Методичних рекомендацій передбачає, що щоденно, починаючи з наступного за граничним терміном подання податкової звітності, але не пізніше 1 дня до настання граничного терміну сплати (крім звітності, для якої терміни сплати встановлені до граничного терміну подання або окремим порядком), підрозділи обліку та звітності засобами ПЗ АІС «Облік податків та платежів»імпортують вивантажені дані з електронної бази звітних документів до КОР платників податків окремо для юридичних та фізичних осіб.

Таким чином, отриманий відповідачем 14.05.2010р. за №80469 від позивача уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2010р. повинен був бути прийнятий відповідачем із вчиненням дій, визначених п.4.8 та 7.1 вищевказаних Методичних рекомендацій.

Слід зазначити, що виявлення невідповідності діяльності субєкта владних повноважень хоча б одному із зазначених у п.3 ст. 2 КАС України критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії ДПІ по неприйняттю від позивача уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2010р. не відповідають законодавству, а також порушують права та інтереси позивача, звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом є обґрунтованим і є підставою для судового захисту прав та інтересів позивача шляхом визнання таких дій ДПІ неправомірними та зобовязання ДПІ прийняти вказаний уточнюючий розрахунок як податкову звітність та внести дані цього розрахунку до електронної бази податкової звітності позивача та до картки особового рахунку позивача.

Оскільки безпідставне невизнання відповідачем як податкової звітності уточнюючого розрахунку позивача своїх податкових зобовязань з податку на прибуток за 1 квартал 2010р. в подальшому стало підставою визначення позивачу спірними податковими вимогами податкового зобовязання з податку на прибуток на суму 3058,56 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині скасування спірних податкових вимог обґрунтовані.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу позивач долучив копію договору про надання юридичних послуг №26-07/10 від 26.07.2010р., укладеного позивачем із ТОВ Юридичне агентство «Дерн, Лошкарьов та партнери»а також платіжне доручення від 25.08.2010р. №617 про сплату позивачем на користь ТОВ Юридичне агентство «Дерн, Лошкарьов та парнери»1300 грн. за юридичні послуги згідно договору №26-07/10.

Згідно матеріалів справи, інтереси позивача в суді позивача представляла ОСОБА_2, які діяли на підставі доручення позивача від 26.07.2010р.. Докази того, що представник ОСОБА_2 діяла на виконання умов договору №26-07/10 відсутні.

Позивачем не надані документи, які б підтвердили відповідність заявленої ним до відшкодування з Державного бюджету суми на правову допомогу граничному розміру, передбаченому постановою КМУ від 27.04.2006 року № 590. Тому підстави для стягнення з Державного бюджету України на користь позивача витрат на правову допомогу відсутні.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова та додаткова постанова підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2010 року і додаткову постанову від 19 листопада 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький