Справа № 191/5262/16-а(2-а/191/25/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2017 рокусправа № 191/5262/16-а(2-а/191/25/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано дії відповідача щодо неврахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при призначенні пенсії державному службовцю неправомірними та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 80 % з 01.11.2016 року за довідкою Синельниківського міськрайонного центру зайнятості від 07.11.2016 року № 933 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Посилається на те, що матеріальна допомога на оздоровлення носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати у розумінні ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про державну службу».

В судове засідання учасники процесу не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ст. 41 КАС України, фіксація судового засідання технічними засобами не відбувалася.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, позивач перебуває на обліку в Синельниківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 20.03.2009 року отримувала пенсію за віком згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 23.09.2010 року (згідно поданої заяви) позивача переведено на пенсію державного службовця відповідно до ЗУ «Про державну службу» та призначена пенсія в розмірі 80% від суми заробітної плати. Заробітна плата відповідачем розрахована на підставі довідки від 22.09.2010 року №929 та № 930 за період з 01.09.2008 року по 31.08.2008 року, яка видана Синельниківським міськрайонним центром зайнятості. 08.11.2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії державного службовця з врахуванням довідок від 07.11.2016 року № 933 про складові заробітної плати. Натомість, відповідач відмовив у перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР , Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991року № 1788-ХІІ, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 % відсотків заробітної плати.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої, зокрема, входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно із приписами частини другої статті 33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

З аналізу наведених положень законодавства вбачається, що винагорода за вислугу років входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№ 1058-IV) до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, аналізуючи положення зазначених законів: статті 37 Закону № 3723-ХІІ, статті 41 Закону № 1058-IV та статті 66 Закону № 1788-ХІІ, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічну правову позицію зі спірного питання Верховний Суд України висловив, зокрема, у постановах від 14 та 28 травня 2013 року (справи №№ 21-125а13, 21-97а13 відповідно).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що перерахунок пенсії позивачу повинен здійснюватись на підставі документів пенсійної справи з урахуванням довідки від 07.11.2016 року № 933 про складові заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально побутових питань, які не були враховані відповідачем при нарахуванні пенсії. Тому перерахунок пенсії (з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально побутових питань) слід здійснити на даний час в силу звернення особи до суду та задоволення позову, з урахуванням 80% від суми заробітної плати.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що частина позовних вимог, що знаходиться за межами строку звернення до адміністративного суду, правомірно залишена судом першої інстанції без розгляду ухвалою від 01.12.2016 року (а.с. 19).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак