Справа № 199/1063/17(2а/199/67/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2017 рокусправа № 199/1063/17(2а/199/67/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Порохня Д.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 10 березня 2017 року у справі №199/1063/17 (2а/199/67/17) за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій неправомірними, зобов'язання поновити виплату пенсії,-

в с т а н о в и в :

10 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила: визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови у призначенні пенсії позивачу за віком як державному службовцю відповідно до вимог ЗУ «Про державну службу», зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі призначити позивачу пенсію як державному службовцю відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про державну службу» та провести перерахунок пенсії з 29 вересня 2016 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач досягла пенсійного віку, має необхідний стаж роботи, та висловила бажання отримувати пенсію державного службовця відповідно до приписів ст. 37 ЗУ «Про державну службу», проте відповідач безпідставно відмовив їй в призначенні пенсії державного службовця, чим порушив її права та законні інтереси.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2017 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за віком, як державному службовцю відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про державну службу», зобов'язано Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про державну службу» та провести перерахунок пенсії 29.09.2016 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених Законом або актами КМУ до посад державної служби, які дають право на пенсію відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про державну службу». Стаж роботи позивача в органах місцевого самоврядування не дає право на пенсійне забезпечення визначене для державних службовців ст. 37 ЗУ «Про державну службу».

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» з 29.06.2016 року.

В вересні та листопаді 2016 року позивач зверталась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу».

Листами №3274/05/33 від 28 жовтня 2016 року та №3806/02/33 від 07 грудня 2016 року відповідач відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Вважаючи відмову відповідача в призначенні пенсії протиправною ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що позивач працюючи на посадах в органах місцевого самоврядування не менше як 10 років набула права на призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», та висловила на бажання на призначення пенсії державного службовця після досягнення пенсійного віку, відтак у відповідача були відсутні підстави для відмови в призначенні позивачу пенсії відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про державну службу».

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058 15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058 15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У відповідності до ч. 10 розділу ХI Прикінцевих положень та перехідних Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У відповідності до ч. 7 ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України "Про державну службу" поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Отже, виходячи з системного аналізу зазначених норм права вбачається, що жінки, які мають стаж роботи в органах місцевого самоврядування та/або на державній службі не менше 10 років, зокрема станом на час набрання законної сили ЗУ «Про державну службу» (01.05.2016 року), досягли пенсійного віку передбаченого ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мають загальний стаж роботи не менше ніж мінімально визначений законодавством, мають право на призначення пенсії державного службовця у відповідності до приписів ст. 37 ЗУ «Про державну службу».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавець, зокрема в ч. 7 ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», зазначає, що для набуття права на пенсійне забезпечення визначене законодавством про державну службу враховуються набутий спеціальний стаж як безпосередньо на посадах, віднесених до державної служби та і на посадах в органах місцевого самоврядування, відтак невірним є висновок відповідача що позивач не має право на пенсію державного службовця у зв'язку з тим, що працювала саме в органах місцевого самоврядування, а не на державній службі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працювала на таких посадах, які дають право на призначення пенсії державного службовця:

1. Спеціаліста 1 категорії управління комунального господарства Дніпропетровської міської ради з приведення до Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування та присвоєнням 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування з 10.10.2005 року ар 22.11.2006 року, всього 10 місяців 22 дні;

2. Спеціаліста 1 категорії, головного спеціаліста Індустріальної районної ради - всього 2 роки 1 місяць 29 днів;

3. Провідного спеціаліста, головного спеціаліста Служби у справах дітей Дніпропетровської обласної державної адміністрації з 30.10.2008 року по 30.04.2016 року (станом на 01.05.2016 року) - 7 років 6 місяців 1 день.

Таким чином, стаж роботи позивача на посаді в органах місцевого самоврядування, який дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу, становить 10 років 6 місяців 22 дні, при загальному трудовому стажі позивача 35 років 11 місяців та 17 днів.

Відтак, враховуючи той факт, що позивач досягла визначеного ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного війку, має необхідний стаж роботи в органах місцевого самоврядування понад 10 років (в розрахунку станом на 01.05.2016р.), та загальний стаж роботи понад мінімально визначений законодавством, достатніми є підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії державного службовця у відповідності до ст. 37 ЗУ «Про державну службу».

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги позивача про зобов'язання пенсійного органу здійснити їй перерахунок пенсії з 29.09.2016 року не підлягає задоволенню, оскільки станом на час розгляду судом даної справи позивачу пенсія у відповідності до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» не призначалась, позивач отримує пенсію за віком у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відтак права на перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 ще не набула. В свою чергу, у відповідності ст. 6 КАС України захисту в судовому порядку підлягає лише порушені права та охоронювані законом інтереси, оскільки право позивача на пенсію державного службовця ще не реалізоване, а перерахована може бути лише призначена пенсія, передчасною є вимога щодо судового захисту права позивача на перерахунок пенсії державного службовця.

Щодо доводів заявника про невірне вирішення судом першої інстанції питання щодо розподілу судових витрат із посиланням на Порядок стягнення коштів місцевого та державного бюджетів, суд зазначає, що судом першої інстанції було вирішено питання щодо стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача у відповідності до приписів ст. 94 КАС України, якою чітко визначено можливість стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь фізичної або юридичної особи при задоволенні позовних вимог. В свою чергу, Порядок, на який посилається відповідач визначає механізм виконання рішень суду та інших органів державної влади про стягнення коштів з відповідного бюджету, вказаний Порядок не створює підстав, що нівелювали б дію приписів КАС України, який є спеціальним та має обов'язковий характер при розгляді справ адміністративним судом.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити постанову суду першої інстанції, виклавши абзац третій резолютивної частини в іншій редакції, в іншій частині постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 201, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі - задовольнити частково.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2017 року у справі № 199/1063/17 (2а/199/67/17) змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в новій редакції.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про державну службу» з 29 вересня 2016 року та проводити виплати з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2017 року у справі №199/1063/17 (2а/199/67/17) - слід залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова