Справа № 201/16013/16-а(2-адр/201/1/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2017 рокусправа № 201/16013/16-а(2-адр/201/1/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти дорожньо-патрульної служби Головного управління національної поліції у Запорізькій області старшого сержанта поліції - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними і скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2017 року позовні вимоги задоволено. Постанову серії ПС 2 № 149509 від 10 жовтня 2016 року, винесену інспектором патрульної поліції роти ДПС Головного управління національної поліції у Запорізькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасовано.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

30 січня 2017 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою про прийняття додаткового рішення, посилаючись на те, що судом не в повному обсязі вирішено питання про судові витрати. Зазначає, що він поніс у процесі розгляду справи, у тому числі і витрати на правову допомогу, які згідно квитанції склали 1500грн. та витрати на комісію банку за сплату судового збору, які склали згідно квитанції 30грн. Однак суд не прийняв рішення про їх стягнення і не відмовив в їх стягненні. При цьому суд задовольнив позовні вимоги, але не виніс рішення про відшкодуванні всіх судових витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Суд першої інстанції свою відмову в ухваленні додаткового рішення мотивує тим, що стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Тобто судом було вирішено питання про розподіл судових витрат, а тому заявником фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, в звязку з чим буде внесено зміни у суть рішення.

Не погоджуючись з відмовою в ухваленні додаткового рішення позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та вирішити питання щодо судових витрат. Посилається на те, що в постанові суд першої інстанції не задовольняє відшкодування витрат на правову допомогу. Зазначає, що ним були надані квитанції які підтверджують сплату коштів на правову допомогу та комісію банку за сплату судового збору.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписам п. 3 ч. 1 ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В силу статті 87 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

У відповідності до ч.3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

При цьому, в силу ст. 90 КАС України, витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом (ч. 1). У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Отже частина 1 зазначеної статті вказує, що витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

При цьому, в матеріалах справи відсутній документ (договір), який підтверджує надання позивачу правової допомоги.

Також в матеріалах справи відсутній оригінал квитанції про сплату позивачем витрат на правову допомогу. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що копія квитанції до прибуткового касового ордера не є документом, що підтверджує судові витрати (а.с. 16).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Матеріали справи містять документальне підтвердження сплати позивачем судового збору, який і було стягнуто судом при ухваленні постанови про задоволення позовних вимог позивача.

Слід зазначити, що згідно ст. 97 КАС України, суд, за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Натомість, матеріали справи не містять підтвердження, що одна зі сторін зверталася до суду з клопотанням про визначення грошового розміру судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Отже доводи позивача не спростовують правового обґрунтування покладеного в основу відмови в прийнятті додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. 195, ст. 199, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник