Справа № 750/11994/16-а
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Прокопенка О.Б.,

суддів: Гриціва М.І., Кривенди О.В.,-

розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2017 року у справі за її позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 6 квітня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 3 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року, на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Не погоджуючись із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2017 року, ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 237 КАС.

На обґрунтування заяви додала копії рішень Вищого адміністративного суду України від 1 жовтня 2014 року (№ К/800/10798/14) та 19 травня 2015 року (№ К/800/15115/15), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального та процесуального права у подібних правовідносинах.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 237 КАС заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана, зокрема, з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Проте аналіз рішень Вищого адміністративного суду України від 1 жовтня 2014 року та 19 травня 2015 року, на які заявник посилається як на підставу для перегляду ухвали касаційного суду від 6 квітня 2017 року, не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Як убачається із оскаржуваного рішення Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2017 року, суд у цій справі вирішував спір щодо перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», у зв'язку із підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям.

Натомість зі змісту постанови Вищого адміністративного суду України від 1 жовтня 2014 року, наданої на порівняння, убачається що спір у цій справі стосувався перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2261-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Із наданої на порівняння ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2015 року убачається, що позов у цій справі стосувався перерахунку пенсії виходячи з 85 % суми заробітної плати.

Як убачається із самої заяви, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків касаційного суду у цій справі фактично зводяться до правової оцінки обставин у справі та дослідження доказів. Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, то зі змісту рішення, про перегляд якого подано заяву, та рішень Вищого адміністративного суду України від 1 жовтня 2014 року та 19 травня 2015 року, наданих для порівняння, не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції зазначених у заяві норм процесуального права, оскільки прийняття різних процесуальних рішень зумовлено різними обставинами, викладеними у поданих касаційних скаргах, з яких виходив суд при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження.

Наведене не дає підстави для висновку про обґрунтованість поданої ОСОБА_2 заяви.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах України Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, за заявою ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.Б. Прокопенко
Судді: М.І. Гриців
О.В. Кривенда