Справа № 302/188/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4635/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Міжгірського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.03.2017р. по справі № 302/188/17 за позовом ОСОБА_1 до Міжгірського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міжгірського обєднаного УПФ України Закарпатської області в якому просив: визнати протиправним рішення відповідача про відмову у призначення йому пенсії за вислугу років; зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років з моменту звернення за призначенням пенсії з 23.12.2016р. відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.03.2017р. позов задоволено: визнано рішення Міжгірського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про відмову у призначення пенсії ОСОБА_1 протиправним; зобов'язано Міжгірське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років та виплачувати у встановленому законом порядку з моменту звернення за призначенням пенсії з 23 грудня 2016 року відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду відповідач - Міжгірське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на недоведеність обставин, які мають значення для справи, і які суд першої інстанції вважає встановленими та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволені позову.

Позивач в запереченні на апеляційну скаргу, вважає оскаржувану постанову суду законною та просить залишити її без змін, а розгляд справи проводити за його відсутності.

23.05.2017р. на адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника управління.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з записів у трудовій книжці позивач працював на посадах:

з 20.06.1979р. - 01.09.1980р. - шліфувальник по дереву 2 розряду Міжгірського лісокомбінату;

з 16.08.1982р. - 10.01.1985р. - вчитель російської мови та літератури Новоселицької СШ;

з 11.01.1985р. - 21.08.1985р. - виконуючий обов»язки заступника директора по навчально-виховній роботі Голятинської СШ;

з 22.08.1985р. - 22.03.1988р. - директор Голятинської СШ;

з 23.03.1988р. - 26.08.1991р. - вчитель російської мови та літератури Голятинської СШ;

з 27.08.1991р. - 06.03.1995р. - заступник директора по виховній роботі Голятинської ЗОШ;

з 02.09.1996р. - 31.05.1997р. - керівник гуртків Голятинської ЗОШ;

з 01.09.1997р. - 15.06.1998р. - вчитель географії Голятинської ЗОШ;

з 20.08.1998р. - 21.12.2016 - вихователь гуртожитку Міжгірського ПТУ-12 (Міжгірський профліцей).

Загальний трудовий стаж позивача складає понад 39 років, в тому числі стаж роботи як педагогічного працівника складає 34 роки.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що період роботи позивача з 20.08.1998р. - 21.12.2016 - вихователь гуртожитку Міжгірського ПТУ-12 (Міжгірський профліцей) повинен бути зарахований як педагогічний стаж, відтак ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 45 Закону України «Про професійно-технічну освіту» № 103/98-вр від 1998 року передбачено, що до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать викладачі, педагоги професійного навчання, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники фізичного виховання, керівники професійно-технічних навчальних закладів, науково-методичних та навчально-методичних установ, їх заступники та інші працівники, діяльність яких повязана з організацією і забезпеченням навчально-виховного процесу.

Пунктом 28 Постанови КМУ від 5 серпня 1998 р. № 1240 «Про затвердження Положення про професійно-технічний навчальний заклад» передбачено, що до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать викладачі, педагоги професійного навчання, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти, практичні психологи, педагоги соціальні, керівники фізичного виховання, керівники професійно-технічних закладів, науково-методичних та навчально-методичних установ, їх заступники та інші працівники, діяльність яких повязана з організацією і забезпеченням навчально-виховного процесу.

Наказом Міністерства освіти і науки України № 665 від 01 червня 2013 року «Про затвердження кваліфікаційних характеристик професій (посад) педагогічних та науково-педагогічних працівників навчальних закладів» абз. 1 п. 15 Вихователь (код КП-3340) розділу «Фіхівці» передбачено, що вихователь здійснює діяльність по вихованню дітей в освітніх установах і їх структурних підрозділах (інтернаті при школі, гуртожитку, групах, групах продовженого дня тощо), інших установах і організаціях.

Як вбачається з Наказу Міністерства освіти і науки України № 665, вихідними нормативно-правовими документами для формування кваліфікаційних характеристик слугують: постанова Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних і науково-педагогічних працівників» зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 р. № 432 «Про внесення змін до переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» і т.д.

Відповідно до "Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників", затвердженому Постановою КМУ № 963 від 14.06.2000 року посада вихователь відноситься до посади педагогічних працівників.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вихователь гуртожитку професійно-технічного закладу є педагогічним працівником, тобто працівником освіти, і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Зважаючи на викладене вище, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що позивач має право на пенсію за вислугу років, відтак позовні вимоги ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підставно задоволені.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Міжгірського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міжгірського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.03.2017р. по справі № 302/188/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст судового рішення виготовлено 31.05.2017р.