Справа № 818/36/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 р.Справа № 818/36/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. по справі № 818/36/17

за позовом Приватного підприємства "Сумитрансекспедиція"

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватного підприємства «Сумитрансекспедиція», звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від № від 22.12.2016 року, яким збільшено суму зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 580 207,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 245 779,00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2017 року по справі № 818/36/17 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення та постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.06.2016 року. За наслідками перевірки 22.12.2016 року винесено податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено зобов'язання з податку на прибуток на 580 207,00 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 245 779,00 грн. (а.с. 76).

Задовольнячи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження викладених в актах перевірки висновків про порушення позивачем вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що відповідачем зроблено висновок про безпідставне віднесення позивачем до складу витрат, які враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток, коштів, сплачених приватним підприємцям ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В ході перевірки відповідачем встановлено та відображено в акті, що ПП «Сумитрансекспедиція» укладено договори транспортно-експедиційного обслуговування з приватними підприємцями ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 За умовами договорів підприємці зобов'язані власними силами або із залученням третіх осіб організовувати проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів по маршруту відповідно до заявок замовника. На підтвердження факту надання послуг зазначеними приватними підприємцями позивачем надано копії актів приймання-здачі виконаних робіт, додатки до актів, рахунки на оплату послуг, спеціальних дозволів на здійснення перевезення великовагових та (або) великогабаритних вантажів, належним чином погоджені схеми маршруту руху, розрахунки плати за проїзд великогабаритного та великовагового транспорту, подорожні листи автомобіля. На підтвердження подальшого перевезення вантажів з використанням спеціальних дозволів надано копії подорожніх листів автомобіля, рахунків на оплату наданих позивачем послуг, актів виконаних робіт по перевезенню вантажів, вантажних митних декларацій (т. 1 а.с. 90-249, т. 2 а.с. 1-249, т. 3 а.с. 1-250, т. 4 а.с. 1-105). Відповідачем ніякими доказами достовірність наданих документів не спростована.

Колегія суддів не погоджується з твердженням відповідача про те, що в наданих документах не конкретизовано характер наданих послуг та зазначає наступне. Крім актів приймання-здачі виконаних робіт із загальним найменуванням послуги: «організація вантажних перевезень», позивачем та приватними підприємцями складались додатки до актів за певний період, копії яких додано до матеріалів справи. Зокрема в доповненні до актів № 1 від 20.01.2014 року, № 2 від 07.02.2014 року, № 3 від 17.02.2014 року, № 4 від 04.03.2014 року, № 5 від 11.03.2014 року та № 6 від 26.03.2014 року зазначено, що ОСОБА_3 в першому кварталі 2014 року надано такі послуги: організація обстеження маршруту прямування, узгодження проїзду міст, районів, областей за маршрутом, виготовлення спеціального дозволу для автопоїзду ВМ 3353АК/ВМ3929ХТ, організація супроводження автопоїзду автомобілем ДАЇ по мосту через р. Сизранка, організація супроводження автомобілем прикриття по маршруту прямування (т. 1, а.с. 96).

Щодо посиланнь відповідача на відсутність у позивача доказів фактичного виконання цих робіт колегія суддів також вважає необґрунтованим. За поясненням позивача та відповідно до наданих копій документів такі заходи вживались приватними підприємцями. Результатом таких дій є організація руху автопоїзду та отримання необхідних дозвільних документів. Здійснення перевезення за маршрутами, вказаними в додатках до актів виконаних робіт підтверджується наведеними вище документами. Відповідно, позивач не має будь-яких документів, що виготовляються на стадії отримання спецдозволу та виконання заходів з організації та погодження маршруту прямування.

За твердженням позивача перевезення великогабаритних та великовагових вантажів неможливе без внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Внесення такої плати передує отриманню спеціального дозволу. Дослідження в ході перевірки документів, що підтверджують внесення плати, відповідачем в акті перевірки не відображено. Колегія суддів вважає, що цим підтверджується пояснення позивача про те, що плата вносилась приватними підприємцями та включена до загальної вартості наданих ними послуг, а тому у позивача документи про сплату коштів відсутні.

В ході перевірки відповідачем зроблено висновок про те, що характер послуг, надання яких підприємцями декларує позивач, збігається з посадовими обов'язками цих осіб, які одночасно були працівниками підприємства. В акті перевірки відсутні посилання на будь-які докази, якими такий висновок підтверджується. З досліджених в судовому засіданні суду першої інстанції посадових інструкцій за посадами, що в різний час обіймали ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1: заступників директора з транспорту, заступника директора з міжнародних перевезень, експедитора, менеджера відділу міжнародних перевезень, начальника транспортного відділу вбачається, що до кола посадових обов'язків цих осіб не входить організація перевезень територією інших країн, узгодження маршрутів прямування, сплата збору, отримання спецдозволів (т. 1 а.с. 78-85, т. 5 а.с. 92-97). Крім того, з копій трудових книжок вбачається, що ОСОБА_2 не перебував в трудових відносинах з ПП «Сумитрансекспедиція» в період з 20.01.2015 року до 26.05.2015 року, ОСОБА_1 не був працівником підприємства з 27.01.2015 року по 16.04.2015 року (т 1, а.с. 86-89).

Зі змісту акту перевірки вбачається, що в ході її проведення відповідачем досліджено акт прийому-передачі виконаних робіт ФОП ОСОБА_2 б/н від 28.03.2014 року на суму 180 000,00 грн. а в бухгалтерському обліку така операція відображена відповідними проводками (а.с. 20). Також зазначено, що на підтвердження надання послуг ФОП ОСОБА_1 досліджено акт б/н від від 28.03.2014 року на суму 187 000,00 грн., а на підтвердження послуг, наданих ФОП ОСОБА_3 акт б/н від 28.03.2014 року на суму 169 000,00 грн. (т. 1 а.с. 20, 24, 27). Копій цих документів відповідачем до акту перевірки не долучено. Позивач в своєму позові вказує, що зазначених актів на підприємстві не існує і вони ніколи не складались, суми взяті інспектором з узагальнених документів бухгалтерського обліку підприємства, а фактично ці суми складаються з кількох актів приймання-здачі виконаних робіт, а акт перевірки не відповідає фактичним обставинам.

Колегія суддів наголошує, що відповідачем будь-яких доказів для спростування такого твердження не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, колегія суддів відмічає, що відповідачем правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення належним чином не доведено, а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 22.12.2016 року № , підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення та вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.12.216 року, про збільшення зобов'язання ПП «Сумитрансекспедиція» з податку на прибуток приватних підприємств на 580 207,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкції в сумі 245 779,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 01.03.2017 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують та доказів в їх обґрунтування відповідачем не надано.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. по справі № 818/36/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 29.05.2017 р.