Справа № 823/18/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Справа № 823/18/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу комунального закладу «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі за позовом комунального закладу «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» до управління Держпраці у Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Черкаській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування актів,

В С Т А Н О В И В :

Комунальний заклад «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до управління Держпраці у Черкаській області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Черкаській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про:

- визнання протиправними актів № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 та про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 21 вересня 2016 року о 21:10 год. в КЗ «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» за формою Н-5;

- скасування актів № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 та про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 21 вересня 2016 року о 21:10 год. в КЗ «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» за формою Н-5.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про задоволення позову, так як, на думку апелянта, судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.09.2016 р. на території КЗ «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» стався нещасний випадок з електромонтером ОСОБА_5

Наказом управління Держпраці у Черкаській області від 26.09.2016 р. № 64-р утворено комісію зі спеціального розслідування вищезазначеного нещасного випадку з тяжким наслідком, що стався 21.09.2016 р.

За результатами проведеного спеціального розслідування комісією 18.11.2016 р. складено акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 21.09.2016 р. о 21:10 год. в КЗ «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» за формою Н-5 та акт №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1.

Згідно з висновками акту від 18.11.2016 р. форми Н-5 Комісією встановлено, що причинами нещасного випадку, що стався 21.09.2016 р. о 21:10 год. в КЗ «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер», є: незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, відсутність або неякісне проведення інструктажу, невиконання посадових обов'язків та психофізіологічні причини: алкогольне, наркотичне, токсичне сп'яніння.

Вважаючи зазначені акти протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Судова колегія в встановила, що вирішуючи даний спір та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV), Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1232 (далі - Порядок № 1232).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105-XIV визначено, що нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Згідно з п. 7 Порядку №1232 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У п. 1, 7, 9 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, з викладених законодавчих норм вбачається, що до юрисдикції адміністративних судів належать публічно-правові спори, в яких хоча б однією зі сторін є суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції та наділений владно-розпорядчою компетенцією.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що оскаржувані позивачем акти складені Комісією, до якої увійшли не лише представники органів влади, а й працівники КЗ «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер», представники профспілкових організацій, експерт, родичі потерпілого.

При цьому, вказана Комісія не здійснювала владні управлінські функції, а розслідувала нещасний випадок на виробництві та склала відповідні акти.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що такі акти не можуть бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2016 року по справі № 805/3980/15-а, висновки якої, відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить відповідну норму права, та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зазначені обставини, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, є правовою підставою для закриття провадження у справі, що не було встановлено судом першої інстанції.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України», Суд, зокрема зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».

Таким чином, вирішення справи належним судом є однією з основоположних гарантій дотримання права особи, визначеного ст.ст.55, 129 Конституції України та ст.6 Конвенції, на судовий захист і справедливий суд.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду і закриття провадження у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Отже, апеляційна скарга комунального закладу «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» підлягає задоволенню частково, постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу комунального закладу «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» - задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом комунального закладу «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» до управління Держпраці у Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Черкаській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування актів - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 31 травня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.