Справа № 2-а-8741/10/1570
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2011 р.Справа № 2-а-8741/10/1570

Категорія:5.4Головуючий в 1 інстанції: Соколенко О.М.

Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого судді -Коваля М.П.

суддів - Потапчука В.О.

-Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2011 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Інспект-Сервіс»до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 75 від 29.03.2010 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПП «Інспект-Сервіс»звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області № 75 від 29.03.20Юр, яким вирішено вилучити у позивача в доход державного бюджету 136 113,99 грн. та стягнути штраф у розмірі 272 227,98 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2011 року задоволено адміністративний позов Приватного підприємства «Інспект-Сервіс»до державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін № 75 від 29.03.2010 року. Визнано протиправним та скасовано рішення державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про застосування до ПП «Інспект-Сервіс»економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін № 75 від 29.03.2010 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, згідно якої просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони були сповіщені належним чином про час і місце судового розгляду справи: ПП «Інспект-Сервіс»повідомлялось судом за адресою зазначеною в довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.79), представники до суду не прибули та конверт повернувся з відміткою про незнаходження за вказаною адресою (а.с.134), проте колегія суддів вважає позивача сповіщеним належним чином, оскільки останній в порушення приписів ст. 40 КАС України не сповістив суд про зміну місця знаходження; Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області сповіщена згідно поштового повідомлення (а.с.87), представники до суду не прибули та причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також у разі неприбуття

жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів з огляду на зазначене, а також враховуючи те що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, - дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198 та п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що з 12.02.2010 року по 22.02.2010 року, з 12.03.2010 року по 23.03.2010 року на підставі посвідчень працівниками Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області проведена планова перевірка ПП «Інспект-Сервіс»з питань дотримання порядку формування та застосування цін, що підлягають державному регулюванню за період з 01.03.2009 року по 01.02.2010 року. Перевірка здійснювалась в присутності директора ПП «Інспект-Сервіс»Рябоконь С.І. За результатами вказаної перевірки відповідачем складений акт від 23 березня 2010 року (т.1, а.с.14-16), на підставі якого відповідачем винесено припис № 87 від 26.03.2010 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін, а також прийнято рішення № 75 від 29.03.2010 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін (т.1, а.с.21), яким на підставі ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення»вирішено вилучити у ПП «Інспект-Сервіс»в доход державного бюджету 136 113,99 грн. та стягнути штраф у сумі 272 227,98 грн. Крім того, 29.03.2010 року відповідачем на підставі прийнятого рішення № 75 від 29.03.2010 року виставлено позивачу претензію щодо перерахування коштів, вказаних в цьому рішенні (т.1, а.с. 20).

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою встановлено, що ПП «Інспект-Сервіс»порушено вимоги розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 22.12.2008 року, № 1141/А-2008 «Про регулювання цін на основні продовольчі товари»в період з 25.03.2009р. по 27.01.2010 р. щодо реалізації рису імпортного походження за оптово-відпускними цінами, сформованими із застосуванням торгівельних надбавок в розмірах від 15,5 до 28,5 відсотка замість встановленого граничного рівня - 15 відсотків до митної вартості (зазначена в розрахунках додатково отриманої виручки).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 03.12.1990, № 507-XII державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Отже, по суті виявлених порушень позивачем відповідного законодавства -колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач в порушення розпорядження Одеської облдержадміністрації №1141/А-2008 від 22.12.2008р. «Про регулювання цін на основні продовольчі товари»(надалі -розпорядження №1141/А-2008) реалізовував рис за оптово-відпускними цінами, сформованими із застосуванням торговельних надбавок у розмірах від 15,5 до 28,5% замість встановленого граничного рівня 15%, в результаті чого безпідставно отримало 136113,99 грн.

Відповідно до п.1.4. Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої спільним наказом Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України та з питань Європейської інтеграції від 03.12.2001р. №298/519, зареєстрованого в Мін'юсті від 18.12.2001р. №1047/6238 (надалі - Інструкція) встановлено, що підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктом господарювання необгрунтованої виручки в результаті застосування торговельних і постачальницько-збутових надбавок (націнок) понад установлений граничний розмір.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції посилався на те, що неврахування відповідачем витрат позивача з транспортно-експедиційного обслуговування рису, є порушенням існуючого в Україні порядку ціноутворення, оскільки згідно порядку ціноутворення, що діє, регульовані тарифи встановлюються з урахуванням кінцевої вартості продукції для споживача, тому включають у себе і транспортно-експедиторські витрати з організації та здійснення транспортування такої продукції.

Але колегія суддів не погоджується із зазначеним , оскільки розпорядженням №1141/А-2008 встановлені граничні торговельні (постачальницько-збутові) надбавки до оптової ціни виробника (митної вартості) на продовольчі товари. Виходячи з цього положення нормативно-правового акту, за основу розрахунків при визначенні застосованої позивачем торгівельної надбавки слід брати саме митну вартість рису.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з приписами ст. 262 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

З огляду на викладене можливо дійти висновку, що митна вартість товару відображається у вантажно-митних деклараціях, які враховувались відповідачем при проведенні перевірки та здійсненні розрахунку необгрунтовано отриманої виручки ПП «Інспект-Сервіс».

Відповідно до ст. 261 Митного кодексу України зазначено, що відомості про митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, використовуються для нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), ведення митної статистики, а також у відповідних випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Приписами п. 4.1. Наказу Державної митної служби, від 31.01.2007, № 74 «Про затвердження Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України»відповідно до абзацу першого статті 267 ціна, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за товари, що імпортуються за призначенням в Україну, - це загальний платіж, який здійснений або має бути здійснений покупцем продавцеві імпортних товарів або на його користь.

Згідно з ч. 3 ст. 267 Митного кодексу України передбачено, що до митної вартості не включаються, зокрема, витрати на транспортування після ввезення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду достатньо належних доказів у підтвердження обставин, на якими обґрунтовано заявлені вимоги, не доведено також протиправності винесеного припису щодо усунення порушень державної дисципліни цін, а також прийнятого рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, не спростовано відповідних винесених податкових повідомлень-рішень та не спростовано правильності відповідних розрахунків.

Отже, судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови, якою слід відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2011 року задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2011 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Інспект-Сервіс»до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 75 від 29.03.2010 року -скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову Приватному підприємству «Інспект-Сервіс»до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 75 від 29.03.2010 року

Постанова апеляційного суду набирає чинності через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання чинності безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: / М.П. Коваль/

Суддя: / В.О. Потапчук/

Суддя: / Г.В. Семенюк/