Справа № 740/4887/16
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 740/4887/16 Головуючий у 1-й інстанції: Киреєв О.В. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконними дії Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та зобов'язати призначити з 15 вересня 2016 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2017 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що період роботи на посаді слідчого не зараховується до стажу роботи судді, що дає право на виплату довічного грошового утримання судді у відставці.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2017 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що з вересня 2016 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Ніжинському об'єднаному управління Пенсійного фонду України Чернігівської області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У листопаді 2016 року позивач звернувся до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області із заявою про здійснення перерахунку довічного грошового утримання та призначення його у розмірі 90 % від його суддівської винагороди.

Листом від 02 грудня 2016 року № 110/03/К-2 Ніжинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання.

Не погоджуючись із такими діями Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявний стаж роботи на посаді судді, який дає право на виплату довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Суд встановив, що у період з 01 серпня 1988 року по 10 травня 1995 року ОСОБА_2 працював на посаді слідчого слідчого відділу Ніжинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області.

Рішенням голови обласної Ради народних депутатів від 28 квітня 1995 року позивач був обраний суддею Ніжинського міського суду. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-VІІІ ОСОБА_2 звільнений з посади судді у зв'язку поданням заяви про відставку.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 на час виходу позивача у відставку Закон України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Ніжинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області при визначенні розміру довічного грошового утримання ОСОБА_2 виходило з того, що стаж позивача на роботі судді становить 21 рік 4 місяці 6 днів. Відповідно, довічне грошове утримання позивачу призначене у розмірі 82 % грошового утримання.

Разом з тим, відповідач не врахував, що до стажу роботи ОСОБА_2 на посаді судді зараховується також стаж роботи на посаді слідчого.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» у редакції, чинній на час обрання ОСОБА_2 на посаду судді, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який був прийнятий 07 липня 2010 року, ст. 43 Закону України «Про статус суддів» втратила чинність з 01 січня 2011 року.

Положеннями п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Зазначена норма права діяла до 29 березня 2015 року - дня набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Станом на 29 березня 2015 року у ОСОБА_2 був наявний стаж роботи на посаді судді понад 10 років, у зв'язку з чим відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» та п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» він набув права на зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання періоду роботи на посаді слідчого. Відповідно, позивач також набув право, у разі виходу у відставку, на отримання довічного грошового утримання у розмірі 90 % від грошового утримання судді.

З 29 березня 2015 року набув чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд», відповідно до якого Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладений у новій редакції, яка не передбачає збереження визначення стажу роботи для суддів, які призначені чи обрані на посаду у період дії Закону України «Про статус суддів».

Разом з тим, судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання, із набуттям чинності вказаним Законом право на отримання такого грошового утримання не втрачають.

Так, відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Положеннями ст. 126 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантів незалежності суддів, згідно з п. 6 ч. 4 ст. 126 Конституції України, є право судді на відставку.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді.

Таким чином, рівень досягнутих гарантій суддів, у тому числі щодо права на отримання грошового утримання у розмірі, обчисленому з урахуванням стажу роботи на посадах прокурорів та слідчих, не може бути звужений шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи, що позивач у період дії п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» набув стаж роботи, необхідний для призначення довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 %, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов ОСОБА_2 є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 22 березня 2017 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області - відмовити.

Постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

В.В. Файдюк

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Файдюк В.В.