Справа № 2а-6541/08/0470
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" березня 2017 р. м. Київ К/9991/42736/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

особи, які беруть участь у справі, повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, у судове засідання не з'явилися,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "К. Маркс"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2010 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2012 року

у справі № 2а-6541/08/0470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К. Маркс"

до Державної податкової інспекції Бабушкінському районі м. Дніпропетровська

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю "К. Маркс" (далі - ТОВ "К. Маркс", позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції Бабушкінському районі м. Дніпропетровська (далі - ДПІ, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ від 18 червня 2008 року № /0, якими товариству відмовлено у праві на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за березень 2008 року у сумі 176289,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2012 року, в позові ТОВ "К. Маркс" відмовлено.

В касаційній скарзі ТОВ "К. Маркс" посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Відповідач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України касаційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що податкове повідомлення - рішення, з приводу правомірності якого виник спір, прийнято на підставі акта від 17 червня 2008 року № 194/235/31911915 про результати позапланової виїзної документальної перевірки з питань достовірності визначення сум ПДВ наступних податкових періодів ТОВ "К. Маркс" за березень 2008 року. У ході вказаної перевірки встановлено порушення товариством 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (втратив чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 168/97-ВР) внаслідок неправомірного формування бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2008 року у сумі 176289,00 грн. Цей висновок обґрунтований посиланням на те, що ТОВ "К. Маркс" фактично не здійснювалось придбання або спорудження основних фондів, а обсяги оподатковуваних операцій за останні дванадцять місяців менші, ніж заявлена ним сума бюджетного відшкодування з ПДВ за березень 2009 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, погодившись з позиціє контролюючого органу, виходив з того, що за останні 12 календарних місяців ТОВ "К. Маркс" не здійснювало придбання та/або спорудження основних фондів, будівництво основних фондів, а роботи, пов'язані з замовленням проектно-вишукувальної документації для будівництва у межах договорів із ТОВ "АДС-інфо" від 26 січня 2006 року № 679.2006, від 25 січня 2006 року № 680.2006 та із ТОВ " Задоя і Ар Ко Група" від 05 листопада 2007 року № 06.2007, за наслідками яких позивачем було сформовано податковий кредит та відповідне бюджетне відшкодування, не являються спорудженням (будівельними роботами), визначені пп. 7.7.11 пп.7.7ст. 7 Закону № 168/97-ВР як підстава для отримання платником податку права на бюджетне відшкодування.

Однак, з таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Фактично спірним є питання щодо правомірності визначення робіт, пов'язаних з замовленням проектно-вишукувальних робіт та документації для будівництва та реконструкції, що були виконані ТОВ "АДС-інфо" та ТОВ " Задоя і Ар Ко Група" за договорами від 26 січня 2006 року № 679.2006, від 25 січня 2006 року № 680.2006, від 05 листопада 2007 року № 06.2007 на користь ТОВ "К. Маркс", такими, що підпадають під визначення "спорудження (будівництва) основних фондів", передбаченого пп. 7.7.11 пп.7.7ст. 7 Закону № 168/97-ВР.

Відповідно до пп. "а" пп. 7.7.11 пп.7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР особа, яка мала обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів) не має права на отримання бюджетного відшкодування.

Згідно з пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (втратив чинність з 01 квітня 2011 року, за виключенням деяких статей, у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 334/94-ВР) під терміном "основні фонди" слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом. Основні фонди підлягають розподілу за групами, до 1 групи відносяться - будівлі, споруди, їх структурні компоненти та передавальні пристрої, в тому числі жилі будинки та їх частини (квартири і місця загального користування), вартість капітального поліпшення землі.

Системний аналіз норм Цивільного кодексу України, Закону України "Про основи містобудування", Закону України "Про планування і забудову територій", державних будівельних норм показує, що будівництво або спорудження будівель, споруд, в тому числі жилих будинків не можливо без попереднього виготовлення та оформлення відповідної проектної документації, обсяги та особливості якої визначаються у встановленому порядку уповноваженими органами, у тому числі органами місцевого самоврядування.

Як встановлено судами, позивач (замовник) на підставі укладених із ТОВ "АДС-інфо" (виконавець) договорів від 26 січня 2006 року № 679.2006, від 25 січня 2006 року № 680.2006 та із ТОВ " Задоя і Ар Ко Група" (підрядник) від 05 листопада 2007 року № 06.2007 замовив: розробку проекту Будівництва житлово-торгівельно-ділового центру на пр.К.Маркса в районі будинків № 41-43 у м. Дніпропетровську, загальною площею 38000 м2 з реконструкцією існуючих будинків та реставрації фасадів у дві стадії (ескізний проект (ЕП); робочий проект (РП)) (а.с. 19, 20); розробку проекту зон охорони пам'ятників архітектури на пр. К.Маркса, 39, 41, 47 у м. Дніпропетровську (а.с. 32); розробку передпроектної пропозиції Багатофункціонального комплексу загальною площею 75 000 м2 на пр. К. Маркса № 43 у м. Дніпропетровську (стадія проектування: перед проектний проект (ПП) (а.с. 34, 35). На користь ТОВ "К. Маркс" контрагенти виписали податкові накладні, які відображені в реєстрі отриманих податкових накладних за лютий, грудень 2006 року, травень, грудень 2007 року, січень 2008 року позивача, а останній оплатив ці роботи. На підстав виданих контрагентами податкових накладних товариство у відповідних податкових періодах задекларувало податковий кредит, а сформоване від'ємне значення з ПДВ, сплачене в ціні придбаних послуг, у березні 2008 року заявило до бюджетного відшкодування.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР встановлено, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Оскільки Закон не пов'язує право на включення до складу податкового кредиту звітного періоду сум податку з тим, чи введені основні фонди в експлуатацію, а також з огляду на те, що у періоді, охопленому перевіркою, мало місце нарахування позивачем податкового кредиту внаслідок придбання (будівництва) основних фондів, то пільга, встановлена підпунктом пп. "а" пп. 7.7.11 пп.7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР щодо можливості отримання бюджетного відшкодування особами, які хоч і мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, розповсюджується на позивача.

Суди попередніх інстанцій не звернули увагу на такий зміст правового регулювання вищевказаних правових норм та дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

З огляду на зазначене у суду наявні усі правові підстави для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 18 червня 2008 року № /0.

Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Особливістю Кодексу адміністративного судочинства України є - захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно, види, зміст судових витрат, порядок їх розподілу судом та оскарження судових рішень щодо судових витрат в адміністративному судочинстві регулюються та підпорядковані нормам Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема ч. 1 ст. 5, статтями 87, 90, 94, 97, 98, 160, 161, 163, 168 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжними дорученнями від 11 липня 2008 року № 126 та від 19 червня 2012 року № 93 підтверджується сплата товариством судового збору за подання позовної заяви до суду та за подання касаційної скарги у сумі 3,40 грн. та 1234,03 грн. відповідно.

Керуючись статтями 94, 160, 167, 210, 220, 221, 222, 223, 229, 230, 232, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "К. Маркс" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2012 року у справі № 2а-6541/08/0470 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "К. Маркс" задовольнити: скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції Бабушкінському районі м. Дніпропетровська форми "В3" від 18 червня 2008 року № /0 повністю.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "К. Маркс" судові витрати (судовий збір) у сумі 1237,43 грн. (одна тисяча двісті тридцять сім грн. 43 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції Бабушкінському районі м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.І. Бившева

Судді І.Я. Олендер

Т.М. Шипуліна