Справа № 2-а-288/11/1527
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2012 р.Справа № 2-а-288/11/1527

Категорія10.3Головуючий в 1 інстанції: Пепеляшков О.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 24 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому просив визнати протиправними дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо невірного нарахування та відмови провести перерахування підвищення пенсії, як ветерану війни учаснику бойових дій за період з 29.03.2001 року по30.06.2006 року виходячи з розміру 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 01.07.2006 року в розмірі 538,50 грн., та сплатити недоплачену пенсію, визнавши в цій частині вимогу відповідача незаконною.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 березня 2011 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на зазначену постанову, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а саме: не застосував норми ст.ст. 22, 48 Конституції України, ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної із осіб, як беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Як було встановлено, ОСОБА_1 є військовим пенсіонером та має статус учасника бойових дій. До 31.12.2006 року позивач перебував на пенсійному обліку в Одеському обласному військовому комісаріаті, а з 01.01.2007 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України №1522 від 02.11.2006 року «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення та виплати пенсій деяким категоріям громадян»- у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`до ветеранів війни належать учасники бойових дій. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону ( в редакції до 05.10.2005 року) позивач, як учасник бойових дій, має право на підвищення пенсії в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком.

Судом першої інстанції вірно визначено, що розмір мінімальної пенсії за віком, з якої обраховується надбавка позивачу до пенсії як учаснику бойових дій, не може бути нижчою від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення ст. 28 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов`язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Разом з цим, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги охоплюють період 2001-2006 роки.

Розрахунок підвищення до пенсії позивачу проведено, виходячи з установленого постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету`розміру, який складає 19,91 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Редакція частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`набрала чинності лише 12.01.2005, а тому її положення не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли до цієї дати.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу як учаснику бойових дій, починаючи з 2005 року застосуванню підлягають положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не наведена вище постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»№ 2939-IV від 05.10.2005, частину четверту статті 12 викладено в такій редакції: «Учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність»(дана норма набрала чинності з 01.07.2006).

Таким чином, з 01.07.2006 підвищення до пенсії позивачу як учаснику бойових дій підлягає виплаті відповідно до зазначеної норми, тобто у розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача стосовно нарахування йому підвищення до пенсії у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком в період після 01.07.2006 року задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 24 березня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький