Справа № 317/415/17 (2-а/317/32/2017)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2017 рокусправа № 317/415/17 (2-а/317/32/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області

на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 03 березня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 03 березня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язано призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з 05 січня 2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за останні три роки, що передують року звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком (2014-2016 роки), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що з огляду на те, що пенсія за вислугою років призначена позивачу за Законом України «Про пенсійне забезпечення», то вихід на пенсію призначену за іншим законом дає позивачу право на застосування обраного показника заробітної плати.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області) подано апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що 05.01.2017 року позивач звернулася з заявою про поновлення виплати пенсії та перерахунок з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У зв'язку з набранням чинності з 01.01.2017 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VІІІ від 06.12.2016 року та на підставі заяви позивача управлінням поновлено виплату пенсії позивачу за вислугу років як працюючій особі органів місцевого самоврядування та за період з 01.01.2017 року по 04.01.2017 року виплачено в розмірі 85%. Позивач, звертаючись за призначенням пенсії за вислугу років, використала право первинного призначення пенсії по Україні. Тому на підставі заяви позивача від 05.01.2017 року застосовано норму ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік у сумі 1197,91грн., згідно постанови КМУ №327 від 23.04.2012 року. Вважає, що, застосована судом першої інстанції ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не підлягає застосуванню в цьому випадку. Зазначає, що посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену в постанову ВСУ №21-612а14 від 31.03.2015 року є безпідставним, оскільки предметом спору в зазначеній справі було переведення з пенсії за вислугу років призначеної головним управлінням ПФУ відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 21 квітня 2006 року перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області та отримувала пенсію за вислугою років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 01 квітня 2015 року виплату пенсії за вислугою років позивачу було припинено в зв'язку з тим, що позивач працювала на виборній посаді в органі місцевого самоврядування - Лисогірській сільській раді Запорізького району Запорізької області.

04 січня 2017 року позивач звільнилась з посади секретаря Лисогірській сільської ради Запорізького району Запорізької області. На вказану дату позивач досягла пенсійного віку та набула право на пенсію за віком на загальних підставах.

05 січня 2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за віком.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, позивачу було призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а не за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, при цьому, за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась вперше.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що після призначення пенсії за вислугою років позивач продовжувала працювати на посадах в органах місцевого самоврядування та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з доводами Пенсійного фонду щодо можливості застосування частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки зазначеною нормою регламентовано переведення на інший вид пенсії. Натомість позивач просила вперше призначити пенсії на підставі норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з досягненням пенсійного віку.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 29.11.2016 року справа № 133/476/15-а, від 31 березня 2015 року справа № 21-612а14, які, відповідно до приписів статті 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх судів України.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 03 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак