Справа № 825/633/17
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2017 року Чернігів Справа № 825/633/17

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., за участі секретаря Терехової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання винити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

18.04.2017 у Чернігівський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до 1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення ОСОБА_1, до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо виплати ОСОБА_1 відшкодування в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" з ринку, але не більш суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладом, встановленого на дату прийняття такого рішення за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 66997 (шістдесят шість тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 37 коп.

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо внесення суми відшкодування в розмірі вкладу ОСОБА_1 у сумі 66997 (шістдесят шість тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 37 коп.

Позов мотивовано тим, що відповідач 1 за відсутності правових підстав не включив позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами зазначеного банку за рахунок Фонду, що призвело до порушення його прав на отримання коштів. Тому просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі явку своїх представників у судове засідання не забезпечили. Натомість надіслали письмові заперечення, в яких зазначили, що банк порушив вимоги НБУ, укладаючи договори з третіми особами, з огляду на що їх визнано нікчемними, а тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи ч. 1 ст. 41 КАС України, суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Суд встановив, що 16.03.2015 ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" уклали договір банківського рахунку, відповідно до якого на ім'я позивача було відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 у ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с. 14).

Також, 26.04.2016 ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» уклали Договір «Суперкапітал» (Новий) № 980-054-000228728 на підставі якого позивач передала ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в користування грошові кошти в сумі 56000 грн, строком не більше 91 день, зі сплатою за користування грошовими коштами 33,54% річних (а.с. 15). 06.05.2016 сторони уклали Договір про внесення змін № 1 до Договору, яким суму вкладу збільшено до 66000 грн. (а.с. 16).

Також судом встановлено, що платіжними дорученнями від 26.04.2016 № 6388887 та від 06.05.2016 № 999629 (а.с. 17) та відомостями з особового рахунку позивача (а.с. 61) підтверджується внесення позивачем готівки в загальній сумі 66000,00 грн. на поточний рахунок в ПАТ "Банк Михайлівський" та нарахування позивачу відсотків у сумі 997,37 грн.

У подальшому на підставі рішення Правління НБУ від 23.05.2016 №14/БТ виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 23.05.2016 №812 про запровадження з 23.05.2016 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 12.07.2016 №1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.

З 15.07.2016 розпочато виплати гарантованої суми вкладникам, проте позивача не включено до переліку вкладників, які право на відшкодування коштів за рахунок ФГВФО.

З листів в матеріалах справи вбачається неодноразові звернення позивача до вищевказаних своїх контрагентів щодо причин неповернення вкладених коштів і нарахованих на них процентів, у т.ч. щодо не внесення його до реєстру вкладників зазначеного банку. Також в матеріалах справи міститься повідомлення від 25.04.2017, яким ПАТ «Банк Михайлівський» повідомив позивача про те, що переказ коштів здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за договором № 980-054-000228728 та оплата процентів є нікчемним.

11.11.2014 між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір доручення №1, згідно з умовами якого банк, в якості повіреного зобов'язався здійснювати пошук, залучення та надання клієнтам консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (довірителя) на умовах строковості та платності.

Відповідно де предмету Договору доручення Банк мав укладати договори, що передбачають отримання/залучення товариством грошових коштів у позику від клієнтів, за формою, передбаченою відповідним додатком до цього договору доручення (п. 1.2 Договору).

Врахувавши встановлені обставини справи суд керувався положеннями частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI), згідно з якою Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Водночас вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п.п.3-4 ч.1 ст.2 Закон №4452-VI).

Відповідно до п. 15 Перехідних положень Закону №4452-VI, до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Зважаючи на вищезазначені норми права, суд визнає, що кошти позивача, отримані банком на його рахунок, вважаються вкладом у розумінні Закону №4452-VI, оскільки кошти в загальній сумі 66000,00 грн. були залучені від ОСОБА_1 як позика до ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» через ПАТ «Банк Михайлівський», що виступив повіреним за договором доручення №1 від 11.11.2014 і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" ПАТ «Банк Михайлівський» був віднесений до категорії неплатоспроможних. При цьому, судом встановлено, що ПАТ «Банк Михайлівський» не було поінформовано ОСОБА_1 під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених Законом №4452-VI, а тому, відповідно ОСОБА_1, яка розмістила такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Частинами першою-четвертою статті 27 Закону №4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Аналогічні норми містяться у Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення).

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Положення, фонд завантажує поданий уповноваженою особою Фонду Перелік до програмно-апаратного комплексу Фонду та здійснює його перевірку в частині: 1) невключення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку; 2) невключення до Переліку інформації про рахунки: вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону; за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону; 3) наявності необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника; 4) коректності реквізитів вкладника та іншої інформації.

Частиною 5 Положення передбачено, що Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Якщо виплати відшкодувань розпочинаються під час ліквідації, до першої частини Загального реєстру включаються ГСР за вкладами, щодо яких Фондом або уповноваженою особою Фонду не обмежено здійснення банком операцій (з причин відсутності первинних документів, виявлення помилкових записів, невідповідності реквізитів вкладника первинним документам тощо): за договорами банківського вкладу незалежно від закінчення строку їх дії; за договорами банківського рахунку.

ГСР за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчується після початку тимчасової адміністрації, виплачуються після прийняття рішення про ліквідацію банку.

До чергових частин Загального реєстру включаються ГСР за договорами банківського вкладу, що не були включені до першої частини Загального реєстру, та за договорами банківського рахунку після отримання Фондом інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Частини Загального реєстру та дати початку виплат за ними затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

Суд наголошує, що в даних правовідносинах посилання відповідача на п. 15 Перехідних положень Закону №4452-VI в частині того, що ПАТ «Банк Михайлівський» не виступав як повірений при укладенні договору № 980-054-000228728 між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», а тому кошти в загальній сумі 66000,00 грн. не є вкладом в розумінні Закону №4452-VI та не підлягають відшкодуванню позивачу, суд визнає безпідставними, оскільки за договором доручення №1 від 11.11.2014 ПАТ «Банк Михайлівський», в якості повіреного зобов'язався здійснювати пошук, залучення та надання клієнтам консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (а.с. 76).

Встановлено, що станом на час укладення договору та перерахування коштів на рахунок, у банку були відсутні будь-які підстави відмовити у зарахуванні коштів або підстави вважати, що правочин є нікчемним. Також суттєвим є те, що договір був укладений, а кошти зараховані ще до прийняття постанови Правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ "Про віднесення ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" до категорії неплатоспроможних".

Врахувавши, що законом встановлено конкретні строки, протягом яких має бути вчинена певна дія уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів, суд дійшов висновку, що будь-які перевірки документів, на підставі яких виникли правовідносини між банком та його клієнтом щодо виплати депозитів, мають бути здійснені протягом вказаного строку і після зазначених дій особи мають бути включені до певного списку. Крім того, така інформація має бути повною.

Отже відповідачі наділені повноваженнями щодо включення осіб у перелік вкладників у визначені строки та надавати з цього приводу додаткову інформацію для формування Загального реєстру. Посилання відповідачів на відсутність оскарження визнання нікчемним правочину суд не врахував, оскільки не надано рішення про таке визнання та воно не носить нормативного характеру.

Оскільки відповідачі не довели правомірність власної бездіяльності, керуючись статтею 11 КАС України для повного захисту прав позивача, суд дійшов висновку задовольнити позов у повному обсязі.

Суд наголошує, що за умов отримання банком коштів від фізичних осіб згідно з договорами та після оголошення його неплатоспроможним і не повернення коштів вкладникам вони не мають права обирати вид рішення. Натомість закон покладає безумовний обов'язок включити таку інформацію до переліку осіб, які мають право на виплату гарантованої суми коштів за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідачами не доведена правомірність не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та до Загального реєстру вкладників, а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання Уповноваженої особи надати Фонду гарантування вкладів інформацію щодо виплати ОСОБА_1 відшкодування в розмірі вкладу, включаючи відсотки за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є, а також про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» стосовно суми відшкодування ОСОБА_1, підлягають задоволенню.

Водночас суд відступає від правової позиції Верховного суду України у постанові від 15.06.2016 щодо підвідомчості подібних справ господарським судам, оскільки відповідно до частини першої статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, а положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України не охоплює позови до суб'єктів владних повноважень, які здійснюють відповідні функції в банку, що не оголошений банкрутом.

Пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 25 постанови від 20.05.2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" роз'яснив, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

З огляду на обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судовий збір за подання цього позову в сумі 1920,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення ОСОБА_1, до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо виплати ОСОБА_1 відшкодування в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" з ринку, але не більш суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладом, встановленого на дату прийняття такого рішення за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 66997 (шістдесят шість тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 37 коп.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо внесення суми відшкодування в розмірі вкладу ОСОБА_1 у сумі 66997 (шістдесят шість тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 37 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1920,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Ю.О.Скалозуб