Справа № 808/329/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2017 рокусправа № 808/329/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський компресор"

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року по справі №808/329/17 за позовом Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський компресор»" про стягнення заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах,-

в с т а н о в и В :

Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з публічного акціонерного товариства «Мелітопольський компресор» суму витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пункту «а» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період травень-грудень 2016 року у сумі 570 938 грн. 78 коп. В обґрунтуванні заявлених вимог, позивач посилається на те, що ПАТ «Мелітопольський компресор» в порушення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не перераховувало витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у зв'язку з чим має заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах (список №1).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року позовні вимоги задоволено. Постанова суду мотивована обов'язком підприємства відшкодовувати Фонду фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. При цьому, суд вказав на доведеність позивачем правомірності заявлених вимог щодо розміру сум, які підлягають відшкодуванню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство «Мелітопольський компресор» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову. Як вбачається з апеляційної скарги відповідач визнає обов'язок по відшкодуванню органу Пенсійного Фонду України витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пункту «а» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період травень-грудень 2016 року, але в сумі 371 206грн.90коп. При цьому, вимоги апеляційної скарги обґрунтовані наступним. Так, відповідач не визнає вимогу УПФУ по відшкодуванню витрат на виплату пенсії колишньому працівнику ОСОБА_1 за період з 01.09.2007р. по 01.09.2016р. у сумі 146 047,85грн., оскільки останньому була призначена пенсія на підставі ст..100 Закону України «Про

пенсійне забезпечення», а витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної на підставі вказаної норми права, підприємствами не відшкодовуються. УПФУ було повідомлено про зміну підстав призначеної ОСОБА_1 пенсії. а саме із ст..100 закону на ст..13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, позивачем не було надано відповідного розпорядчого документу, який би свідчив про такий факт і про підстави зміни умов призначення пенсії. Крім цього, заявник апеляційної скарги вказує на те, що позивачем не направлялися на адресу підприємства розрахунки фактичних витрат по вказаному пенсіонеру, у зв'язку з чим у підприємства не виникло обов'язку по відшкодуванню таких витрат. Також, відповідач посилається на те, що вимоги про стягнення витрат за період з 01.09.2007р. заявлені поза межами строків, які визначені ст..99 КАС України. Крім цього, заявник апеляційної скарги вказує на те, що судом не прийнято до уваги ті обставини, які свідчать про те, що до закінчення розгляду справи підприємством відшкодовано УПФУ частину витрат на виплату пенсій, а саме в сумі 53 684,03грн. про що суду було надано відповідні докази, але суд ухвалив рішення про задоволення позову у повному обсязі. Таким чином, відповідачем визнається обов'язок по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 371 206грн.90коп., що становить 570 938 грн. 78 коп. (заявлені вимоги) - 146 047,85грн. - 53 684,03грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які надані суду, УПФУ були здійсненні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій колишнім працівникам відповідача у період травень-грудень 2016 року у сумі 570 938 грн. 78 коп.

Згідно із абз.абз. 1, 3 п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації - робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз. 4 п. 2 прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином, підприємство має обов'язок відшкодовувати органам Пенсійного фонду України суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Як вбачається з апеляційної скарги та зазначено вище, відповідач не заперечує свого обов'язку щодо відшкодування органам Пенсійного фонду України суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В той же час, відповідач вказує на відсутність у нього обов'язку по відшкодуванню таких витрат при виплаті пенсії колишньому працівнику ОСОБА_1, оскільки останньому призначена пенсія не на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а на підставі ст..100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому позивач зазначає, що з часу призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі ст..100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з 02.09.2007р.) та до призначення йому пенсії за віком, у зв'язку з досягненням пенсійного віку, який визначений ст..26 Закону №1058 ( з 29.09.2016р.), позивачем на підприємство не направлялися розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1

Встановлені обставини справи свідчать про те, що згідно протоколу №6399 від 09.10.2007р. ОСОБА_1 призначено пенсію на підставі ст..100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02.09.2007р. Згідно розпорядження №812221 від 29.09.2016р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, у зв'язку з досягненням пенсійного віку, який визначений ст..26 Закону №1058.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує відсутність обов'язку підприємства по відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі ст..100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В той же час, позивач зазначає, що ОСОБА_1 було помилково призначено пенсію на підставі ст..100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки з урахуванням періоду його роботи, пенсія мала бути призначена на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Вказуючи на виявлену помилку, позивач обґрунтовує підстави звернення з вимогою до відповідача про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 за період з 02.09.2007р. по 29.09.2016р.

В той же час, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції, відповідачем не було надано розпорядчого документа (розпорядження, рішення), яким би були змінені правові підстави призначення ОСОБА_1 пенсії, щоб у свою чергу, було підставою для висновку про наявність у підприємства обов'язку по відшкодування органу Пенсійного Фонду України фактичних витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 як особі, якій призначено пільгову пенсію на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З огляду на відсутність такого розпорядчого документу, який би свідчив про вид призначеної пенсії та правові підстави для її призначення, у суду відсутні підстави для висновку про наявність у відповідача обов'язку відшкодовувати позивачу фактичні витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 як особі, якій призначено пільгову пенсію на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з заявником апеляційної скарги про необґрунтованість стягнення за рішенням суду фактичних витрат на виплату та доставку пенсії у розмірі 146 047,85грн. колишньому працівнику ОСОБА_1

Крім цього, колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами справи, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач повідомляв суд про часткове відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за травень 2016 року в сумі 53 684,03грн. (т.1 а.с.233), чому надав відповідні докази - платіжні доручення (т.1 а.с.235-236). Вказані обставини не заперечував і відповідач, але із заявою про зміну позову до суду не звертався. В той же час, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та ухвалив рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість стягнення судом першої інстанції з відповідача 53 684,03грн., оскільки на час розгляду справи у суді першої інстанції вказані суми були сплачені відповідачем на користь позивача.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявленого позову, а саме в частині наявності правових підстав для стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 371 206грн.90коп., із розрахунку: 570 938 грн. 78 коп. (заявлені вимоги) - 146 047,85грн. (витрати по пенсіонеру ОСОБА_1.) - 53 684,03грн. (витрати, відшкодовані відповідачем під час розгляду справи).

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Мелітопольський компресор» - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року по справі №808/329/17 - скасувати та прийняти нову постанову.

Позов Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський компресор» () на користь Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в розмірі 371 206грн.90коп. (триста сімдесят одна тисяча двісті шість гривень 90 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України

(Повний текст постанови виготовлено 02.06.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк