Справа № 242/1848/17
Суддя: Черков В. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/1848/17
Провадження № 2-а/242/137/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове справу за адміністративним позовомРекунчак ОСОБА_2, яка діє в інтересах ДенісламоваМугаллімаДенісламовича, до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, щоДенісламовим М.Д. 26.12.2014 р. отримана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З 06.10.2015 р. по 05.04.2016 р. та з 10.05.2016 р. по 30.09.2016 р. отримував адресну допомогу. Відповідач не зафіксував факт місцезнаходження ОСОБА_3 за вказаною фактичною адресою, у звязку з чим 01.10.2016 р. адресна допомога зарахована не була. Через похилий вік та стан здоровя він не мав змоги відчинити двері працівнику відповідача. Про відмову виплати адресної допомоги стало відомо тільки після звернення до відповідача. Просила визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області, яка полягає у не виплаті починаючи з 01.10.2016 р. адресної допомоги ДенісламовуМугаллімуДенісламовичу; визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області про призупинення (припинення) виплати адресної допомоги ДенісламовуМугаллімуДенісламовичу; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Селидівської міської ради виплатити ДенісламовуМугаллімуДенісламовичу недоотриману адресну допомогу; поновити ДенісламовуМугаллімуДенісламовичу виплату адресної допомоги, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися про день тачас розгляду справи повідомлялися належним чином. Надали суду заяву, в якій просили розглянути справу в їх відсутності.

Представник відповідачав судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Надала письмові пояснення, в яких зазначила, що 06.10.2015 р. позивач звернувся до УСЗН за наданням щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно п.5 постанови № 505 для отримання грошової допомоги, яка була призначена рішенням від 19.10.2015 р. та рішенням від06.07.2016 р.Із заявою про поновлення виплати на період з 01.10.2016 р. по 09.11.2016 р. позивач не звертався. Також, 11.07.2016 р. за адресою, вказаною позивачем, як фактичну: м.Селидове, вул..Московська, 19, було проведено обстеження державним соціальним інспектором. У ході бесіди було встановлено, що за даною адресою жодна внутрішньо переміщена особа не мешкає, про що був складений акт обстеження матеріально-побутових умов. 12.12.2016 р. власник житла ОСОБА_5 звернувся до УСЗН із заявою про проживання фактично мешкаючи внутрішньо переміщених осіб за своєю адресою, у якій не значиться ОСОБА_3 Рішенням від 23.09.2016 р. виплату було припинено з 01.10.2016 р. відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та згідно листа Міністерства соціальної політики України «Про проведення верифікації».

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і законодавство, що регулює спірні правовідносини, встановив наступне.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, у якої виникло право на отримання адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням УСЗН Селидівської міської ради від 23.09.2016 р. виплату було призупинено.

Згідно довідки від 21.11.2014 р., ОСОБА_3 перемістився з тимчасово окупованої території і мешкає в м.Селидове, вул.Московська, 19.

Згідно довідки від 22.02.2017 р., ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою і фактично мешкає за адресою: м.Селидове, вул..Нагорна, 31/41.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлює гарантії дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, зокрема Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Постановою КМУ № 505 визначено, що підставами припинення адресної допомоги є: подання уповноваженим представником сімї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сімї протягом двох місяців не працевлаштувались за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Відповідно до п.5 зазначеної постанови, у заяві про призначення адресної допомоги, окрім іншого, також має бути зазначено зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування).

Згідно Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 р. № 136,цей Порядок визначає механізм здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.9 цього Порядку у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

П.12 передбачено, що розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що представником відповідача не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним було отримано рекомендацію Мінфіна щодо зупинення або припинення виплат ОСОБА_3 та рішення від 23.09.2016 р. про призупинення виплат ОСОБА_3 було прийнято УСЗН Селидівської міської ради відповідно до рекомендації Мінфіна, а лише зазначено, що рішення прийняте у звязку з отриманням інформації від Держприкордонслужби про перетин кордону без зазначення дати такого перетину, інших відомостей суду не надано, в тому числі й інформації від Держприкордонслужби, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2-19, 71, 104-107,162, 267 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4, яка діє в інтересах ДенісламоваМугаллімаДенісламовича, до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області, яка полягає у не виплаті починаючи з 01.10.2016 р. адресної допомоги ДенісламовуМугаллімуДенісламовичу.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області від 23.09.2016 р. про призупинення (припинення) виплати адресної допомоги ДенісламовуМугаллімуДенісламовичу.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Селидівської міської ради провести перерахунок та виплатити ДенісламовуМугаллімуДенісламовичу недоотриману адресну допомогу.

Поновити ДенісламовуМугаллімуДенісламовичу виплату адресної допомоги.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.Г. Черков