Справа № 560/1009/16-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Оборонова І.В.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
ПОСТАНОВА

іменем України

"31" травня 2017 р. Справа № 560/1009/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від "14" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з адміністративним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області в якому просить визнати незаконною і скасувати постанову Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області №232-ф від 22.09.2016 р. про накладення штрафу в розмірі 850,00 грн. та закрити провадження відносно нього за ч.1 ст.96 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 14.02.2017 адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволено частково.

Постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведення перевірок управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області №232-ф від 22.09.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.96 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення змінено, зменшено суму штрафу до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. (сто сімдесят гривень).

В іншій частині в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 08 вересня 2016 року, у зв'язку із зверненням ОСОБА_4 та на підставі направлення №569 про проведення позапланової перевірки відповідачем здійснено позапланову перевірку на будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_1, Рівненської області.

Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, складеним Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України №569 від 08.09.2016 року, встановлено порушення ОСОБА_3 вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів, правил та затверджених правових рішень під час будівництва господарської будівлі в м.Дубровиця, а саме: будівництво проводилось з відхиленням від будівельного паспорта від 27.12.2012 року №90 в плані розміщення на відстані 2,35 м від сусідньої господарської будівлі, розмірами 5,0 х 3.0 м, що є порушенням ч.1 ст.9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» та абз.2 .ч.1 ст.27 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.9).

На підставі акту від 08.09.2016 головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведення перевірок Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.96 КУпАП, відповідно до якого за результатами позапланової перевірки на будівництво господарської будівлі в м.Дубровиця по вул.Березова,51, Рівненська обл., встановлено порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень, під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів та споруд, а саме: будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_1, м.Дубровиця, Рівненська обл. проводиться з відхиленням від будівельного паспорта від 27.12.2012 року №90, що є порушенням ч.1 ст.9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» та абз.2 .ч.1 ст.27 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

08.09.2016 головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведення перевірок Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_5 позивачу вручено припис №241 від 08.09.2016 року з вимогою: з дати отримання даного припису, зупинити виконання будівельних робіт по будівництву господарської будівлі по АДРЕСА_1, м.Дубровиця, Рівненська обл. (а.с.120).

Постановою головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведення перевірок Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Рівненській області ОСОБА_5 винесено постанову №232-ф від 22.09.2016 року та ОСОБА_3 за ч.1 ст.96 КУпАП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції послався на те, що відповідачем в порушення вимог ст.33 КУпАП, визначаючи розмір штрафу в максимальному розмірі, передбаченому ч.1 ст.96 КУпАП, не враховано і відповідно не з'ясовувалось та не витребовувались відповідно до п.4 ч.1 ст.278 КУпАП матеріали про те, що сім'я позивача є багатодітною та малозабезпеченою, відсутні обставин, що обтяжують відповідальність та дійшов до висновку про зменшення розміру штрафу до його мінімальної межі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1-4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

У відповідності до п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23 травня 2011 року № 553, однією з підстав для проведення позапланової перевірки інспекцією є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Згідно ст.11 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23 травня 2011року №553, посадові особи інспекції під час здійснення державного архітектурного - будівельного контролю мають право: складати акти перевірок, видавати обов'язкові для виконання приписи, складати протоколи про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 96 КУпАП (порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" ( 3038-17 ).

Статтею 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 року, визначено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі. Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника. Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання: при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанови. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщання про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, позивач відмовився від надання пояснень, зазначивши, що просить справу розглянути без його участі.

Доводи апеляційної скарги, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена не уповноваженою на те особою є безпідставними з огляду на приписи ст.244-6 КУпАП.

Таким чином, відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності дотриманий передбачений законом процесуальний порядок.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем проводиться будівництво господарської будівлі з відхиленням від будівельного паспорта №90 від 27.12.2012 року в плані розміщення, що вбачається із копії технічного паспорта та копії будівельного паспорта, а тому Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області правомірно притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КУпАП.

Щодо зменшення розміру штрафу до його мінімальної межі колегія суддів зазначає таке.

Адміністративний суд, в свою чергу, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченими ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

У справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно із ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Судова колегія зазначає, що до компетенції суду не належить розгляд питання про зменшення розміру штрафу, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовну частково, що, в свою чергу, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від "14" лютого 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області вул.16 Липня,38,м.Рівне,33000

4-третій особі: - ,