Справа № 184/186/17(2-а/184/19/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2017 рокусправа № 184/186/17 (2-а/184/19/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 р. у справі 184/186/17 (2-а/184/19/17)

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської області державної адміністрації

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської області державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо не виплати позивачу, як учаснику бойових дій, у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, тобто у розмірі 5650 грн.;

- зобов'язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі, передбаченому ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту, а саме: у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та з урахуванням проведених виплат (а.с. 1-3).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій. Статтею 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначено розмір щорічної до 5 травня разової грошової допомоги, яка виплачується учасникам бойових дій. Проте, відповідачем, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України, щорічна разова грошова допомога до 5 травня виплачена у значно меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що виплата позивачу, як учаснику бойових дій, у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня правомірно здійснена відповідачем в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України (а.с. 15-19).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В апеляційній скарзі позивач, не погоджуючись з висновком суду про правомірність визначення відповідачем розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, вказує на те, що грошова допомога має виплачуватися у розмірах, які визначені Законом України Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту. Крім цього, заявник апеляційної скарги посилається на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення Суду у справі «Кечко проти України», в якому Судом висловлено позицію про те, що орган державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (а.с. 22-24).

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, на підставі ч.6 ст.12, ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України колегія суддів порадившись на місці, ухвалила розглянути справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Згідно частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5).

В 2016 році позивачу, як учаснику бойових дій, нарахована та виплачена щорічна разова грошова допомога до 5 травня в розмірі 920,00 грн.

На звернення ОСОБА_1 стосовно нарахування та виплати йому недоплаченої частини щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації Листом від 11.11.2016 №Б-1079 повідомив позивача про те, що разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік нарахована та виплачена позивачу в розмірі 920,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань (а.с.6).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пільги для учасників бойових дій та прирівняних до них осіб визначені у ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, встановлено виплату учасникам бойових дій щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.17 вказаного Закону фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України.

Згідно з п. 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України було установлено, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Прикінцеві та перехідні положення були доповнені зазначеним пунктом згідно із Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року.

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій - 920 гривень.

Зазначені положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року року №79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 є також чинними.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний Суд України рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Суд першої інстанції, вказуючи на правомірність визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України, обґрунтовано послався на рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012р. №3-рп/2012.

Так, у Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов'язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що при нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році відповідач правомірно керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141.

Посилання заявника апеляційної скарги на практику Європейського суду з прав людини, а саме на рішення Суду у справі «Кечко проти України», колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня здійснювалося позивачу не з мотивів відсутності коштів, а у зв'язку з відповідним правовим регулюванням, відповідно до якого повноваження щодо встановлення розміру допомоги, передбаченої ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передані Кабінету Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, прийняв вірне рішення по суті позовних вимог, у зв'язку з чим підстави для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 р. у справі 184/186/17 (2-а/184/19/17) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова