Справа № 2-а-1615/11/2170
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2012-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а-1615/11/2170

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2012 р.

Справа № 2-а-1615/11/2170

Категорія:8.2.3.

Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Скрипченка В.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного від 08 червня 2011 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо Інвест»до Державної податкової інспекції у м. Херсоні, Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення про зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, стягнення з Державного бюджету України, в особі Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

Не погоджуючись з постановою суду ДПІ у м. Херсоні подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки відсутня можливість проведення перевірки постачальників товарів по другій - четвертій ланках ланцюга, оскільки вони не знаходяться за юридичною адресою та по двом постачальникам анульоване свідоцтво платника ПДВ з 04 жовтня та 25 серпня 2010 року. За таких обставин апелянт вважає, що позивач завищив суму бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за травень2010 року.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Прокурор письмових пояснень щодо вимоги апеляційної скарги не надав.

Головне управління Державного казначейства України в Херсонській області надало письмову заяву, в якій просило прийняти до уваги письмові пояснення, надані до суду першої інстанції, та розглядати справу за відсутності представника.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, представника ТОВ «Кредо Інвест», розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що в період з 10 по 11 лютого 2011 року ДПІ у м. Херсоні проведена невиїзна документальна перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ «Кредо Інвест»за травень 2010 року.

Результати перевірки оформлені актом № 378/07-0/35294206 від 14 лютого 2011 року.

Невиїзною перевіркою відповідач встановив порушення позивачем п. 1,8 ст. 1, п.п. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7.ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»у зв’язку з чим позивач завищив суму бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2010 року в розмірі 1 638 281 грн.

Згідно акту перевірки відповідач досліджував сплату податку на додану вартість контрагентами позивача на всіх ланцюгах проходження товару за податковими накладними, складеними контрагентами позивача: ТОВ «Торгівельний дім «Форте-С», ТОВ «Комерційна фірма Пектораль», ТОВ «Люкс –Пром Компані».

У ході перевірки, у відповідності до Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України № 350 від 18.08.2005 p., направлено запити на проведення зустрічних перевірок по основним постачальникам ТОВ „Кредо - Інвест".

Таким чином, податковий орган дійшов висновку, щодо відсутності факту надмірної сплати податку на додану вартість підприємством ТОВ «Кредо - Інвест»по постачальнику ТОВ «ТД «Форте - С»у 2 ланці постачання.

Таким чином, податковий орган дійшов висновку, щодо відсутності факту надмірної сплати податку на додану вартість підприємством ТОВ «Кредо - Інвест»по постачальнику ТОВ «Комерційна фірма Пектораль»у 2 ланці постачання.

Таким чином, податковий орган дійшов висновку, щодо відсутності факту надмірної сплати податку на додану вартість підприємством ТОВ «Кредо –Інвест»по постачальнику ТОВ «Люкс - Пром Компані»у 2 ланці постачання.

Товар був поставлений у кількості 142,286 тон на загальну суму 9829686,02 грн., в тому числі ПДВ 1638281,00 грн. Постачання оформлено актом приймання-передачі 10.11.2010р., якість підтверджена сертифікатами якості.

Продавець виписав та видав продавцю видаткову накладну № РН-0000022 від 10.11.2010р. та податкову накладну від 10.11.2010р. № 22, де відобразив кількість товару, його вартість, суму сплаченого ПДВ.

Оплата за поставлений товар проведена у безготівковому порядку шляхом списання коштів з особового рахунку позивача.

ТОВ «Кредо –Інвест»використало придбаний товар у господарській діяльності –експортувало фірмі «Митал Стил Лтд», що підтверджується контрактом та вантажно-митними деклараціями.

Реалізація продукції проведена за допомогою ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Конвент ЛТД», із якою позивачем укладений договір комісії від 05.11.2020р.

Дослідив зазначені угоди та додатки до них, звіти комісіонера, акти здачі-приймання, видаткові, податкові накладні, рахунки-фактури, банківські виписки, суд першої інстанції правильно встановив відповідність цих документів вимогам законодавства.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано жодного зауваження стосовно дотримання порядку складання податкової накладної, що стала підставою для формування податкового кредиту позивача та суми ПДВ, заявленої до бюджетного відшкодування за травень 2010 року. Також відповідач не піддав сумніву факт постачання та використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності позивача в межах оподатковуваних операцій.

Відповідно до п.п. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7. ст. 7 Закону України «Податок на додану вартість»суд першої інстанції правильно встановив відсутність порушень при формуванні декларації з ПДВ за травень 2010 року, при складанні декларації, декларування зобов’язань з ПДВ та бюджетного відшкодування з цього податку.

Апелянт зробив висновок про декларування завищеної суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2010 року посилаючись на те, що джерелом відшкодування податку на додану вартість при надмірній його сплаті є сплата цього податку в бюджет постачальниками товарів на всіх етапах проходження товарів починаючи від виготовлення товарів або їх імпорту на територію України.

На думку апелянта, поняття надмірної сплати податку на додану вартість до бюджету платником податків полягає у сплаті цього податку до бюджету всіма учасниками господарських відносин по поставці, виробництву або імпорті цього товару, несплата податку до бюджету окремою ланкою, або недоведення факту сплати податку цією ланкою свідчить про відсутність надмірної сплати ПДВ до бюджету цим платником податку.

Відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість»право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у платника податків виникає при перевищенні належним чином сформованого податкового кредиту над податковими зобов’язаннями платника податку на додану вартість у розмірі фактичної сплати такого перевищення податкового кредиту постачальникам товарів (робіт, послуг).

Апелянт, при дослідженні джерел формування податкового кредиту позивача та суми бюджетного відшкодування за травень 2010 року, висновки про завищення заявленої суми бюджетного відшкодування зробив лише на підставі того, що він не зміг дослідити фактичну сплату ПДВ при продажі та перепродажі товарів, починаючи від виробника або експортера цього товару.

ДПІ у м. Херсоні ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному перегляді справи не надав доказів про відсутність чи неможливість проведення цих операцій, що може свідчити про їх безтоварність.

Таким чином, фактично підставою для зменшення бюджетного відшкодування став факт неможливості проведення зустрічної перевірки суб’єктів господарювання, що були постачальниками товару у другій ланці постачання.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у відповідності з вимогами пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України №168/97-ВР мав вжити контрольних заходів по перевірці структури задекларованого податкового кредиту у місячний термін після декларування від’ємного об’єкту оподаткування з ПДВ. Несвоєчасне проведення перевірок та зволікання у проведенні контрольних заходів з боку відповідача вплинули на наслідки проведення цієї роботи та не дали змогу прослідкувати стан сплати ПДВ на всіх ланцюгах проходження товарів.

Дослідивши довідки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ «Торгівельний дім «Форте-С», ТОВ «Комерційна фірма Пектораль», ТОВ «Люкс –Пром Компані», суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відсутність за юридичною адресою ТОВ «Торгівельний дім «Форте-С», ТОВ «Комерційна фірма Пектораль», ТОВ «Люкс –Пром Компані»після складання ними податкових накладних не може бути причинами для зменшення податкового кредиту та заявленої суми бюджетного відшкодування, враховуючи той факт, що дані підприємства були постачальниками контрагента позивача по другому ланцюгу проходження товару.

Акти про відсутність за місцезнаходженням складені після проходження господарських операцій. Доказів, які підтверджували б відсутність даних підприємств за юридичною адресою на час оформлення ними податкових накладних відповідач суду не надав.

Відповідач не спростував факт постачання товару та декларування зобов’язань з ПДВ постачальником позивача ТОВ «Промінтер»по першому ланцюгу, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість включення до розрахунку бюджетного відшкодування з ПДВ за травень 2010 р. ПДВ, сформованого за участю цього контрагента позивача.

Пунктом 10. 2 статті 10 Закону «Про податок на додану вартість» встановлено, що платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Відповідно до пункту 10.4 статті 10 цього Закону контроль за правильністю нарахування та сплати (перерахування) податку до бюджету здійснюється відповідним податковим органом.

Таким чином, обов'язки контролю за правильністю нарахування та сплати ПДВ покладено на податковий орган, а не позивача, а тому відсутні підстави для позбавлення ТОВ "Кредо - Інвест" права на бюджетне відшкодування через можливе порушення податкового законодавства постачальниками товару (послуг) по ланцюгу.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність саме для цієї особи. А тому, правові наслідки для зменшення заявленої ТОВ "Кредо - Інвест" суми бюджетного відшкодування з ПДВ відсутні.

Системний аналіз положень Закону України “Про податок на додану вартість” свідчить, що цим законом передбачено саме індивідуальну, а не колективну відповідальність платників податків за нарахування та сплату податку на додану вартість до бюджету, достовірність декларування ними податкових зобов’язань, податкового кредиту, чистої суми зобов’язань, від’ємного значення з ПДВ, бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, тому конкретний платник ПДВ може нести відповідальність у тому числі і фінансову лише за достовірність податкової звітності та податкових документів складених або отриманих ним особисто від іншого суб’єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, суд першої інстанції правильно скасував оскаржене податкове повідомлення-рішення.

Ухвалюючи постанову про стягнення з Державного бюджету України в особі Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області суми бюджетного відшкодування на користь позивача шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача, суд першої інстанції допустив помилкове застосування норм матеріального права.

Відповідно п.п.7.7.6 п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», «Порядку відшкодування податку на додану вартість», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України та Головним управлінням Державного казначейства України від 02 липня 1997 року № 209/72 (зі змінами та доповненнями) на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу, орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Стягнення з Державного бюджету України в особі Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області сум бюджетного відшкодування є фактично стягненням цих сум безпосередньо з Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області.

Таким чином, суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але допустив порушення норм матеріального права, у зв’язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, апеляційні скарги мають бути залишені без задоволення, а оскаржена постанова змінена, шляхом виключення з абзацу третього резолютивної частини постанови Херсонського окружного адміністративного від 08 червня 2011 року виключити словосполучення «в особі Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області».

Керуючись ст. 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ст. 207, 212, ч. 5 ст. 254, ч. КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного від 08 червня 2011 року змінити.

З абзацу третього резолютивної частини постанови Херсонського окружного адміністративного від 08 червня 2011 року виключити словосполучення «в особі Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області».

В іншій частині постанову Херсонського окружного адміністративного від 08 червня 2011 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя В.О.Скрипченко

суддя Л.П.Шеметенко