Справа № 464/7884/16-а,2-а/464/385/16
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3224/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: не з'явився

відповідача по справі: не з'явився

особи, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року у справі за позовом Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в жовтні 2016 року звернувся з позовом в суд до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №47873643.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області від 16 червня 2015 року відкрито виконавче провадження (ВП №47873643) з примусового виконання виконавчого листа №2а-2214/11, виданого 29 травня 2015 року Сихівським районним судом м. Львова. Згідно із даним виконавчим документом зобов'язано позивача здійснити необхідні дії відповідно до вимог п.14 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 року №258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» направлені для забезпечення ОСОБА_2 продуктами харчування за нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50% вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров'я України за період з 1 липня 2011 року до 1 жовтня 2011 року, з врахуванням виплачених сум. Боржником вжито всіх залежних від нього заходів, необхідних для виконання судового рішення. Проте, 13.10.2016 року на адресу Сихівського відділу соціального захисту надійшла постанова від 04.10.2016 року про накладення на боржника штрафу в розмірі 1020 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року в справі №464/7884/16 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року в справі №464/7884/16 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невірне встановлення фактичних обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області від 16 червня 2015 року відкрито виконавче провадження (ВП №47873643) з примусового виконання виконавчого листа №2а-2214/11, виданого 29 травня 2015 року Сихівським районним судом м. Львова. Згідно з даним виконавчим документом зобов'язано позивача здійснити необхідні дії відповідно до вимог п.14 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 року №258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» направлені для забезпечення ОСОБА_2 продуктами харчування за нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50% вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров'я України за період з 1 липня 2011 року до 1 жовтня 2011 року, з врахуванням виплачених сум.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Шелінської Ю.А. від 4 жовтня 2016 року на боржника - позивача по справі за невиконання без поважних причин рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчиняти дії, накладено штраф в розмірі 1020 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення суду не виконано позивачем з поважних причин, а саме: у зв'язку з відсутністю законодавчого урегулювання механізму забезпечення продуктами харчування з прикріпленням до відповідних магазинів та компенсації вартості продуктів харчування. При цьому, позивачем здійснено усі можливі заходи в межах своїх повноважень для виконання рішення суду. Посилання відповідача у постанові про накладення штрафу на те, що позивачем рішення суду не виконано без поважних причин, спростовуються матеріалами справи.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 р., у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З наведеного видно, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Судом встановлено, що боржник вживав усіх можливих заходів для виконання рішення суду, що підтверджується листами-зверненнями на адресу департаменту гуманітарної політики управління соціального захисту Львівської міської ради та ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області з приводу роз'яснення механізму забезпечення стягувача продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 % вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров'я.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення у справі № 464/5715/13-а не виконано позивачем з поважних причин, а саме: у зв'язку з відсутністю законодавчого урегулювання механізму забезпечення продуктами харчування з прикріпленням до відповідних магазинів та компенсації вартості продуктів харчування, при тому, що позивачем здійснено усі можливі заходи в межах своїх повноважень для виконання рішення суду.

Вищевикладена правова позиція суду відповідає судовій практиці Верховного Суду України (постанови від 9 червня 2015 року у справі № 712/12498/14-а та від 22 листопада 2016 року у справі № 804/5081/13-а).

Щодо доводів апелянта про те, що ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області є неналежним відповідачем у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, третьої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства юстиції України від 20 квітня 2016 року № 1183/5 затверджено Типове положення про відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Типове положення).

Відповідно до пункту 1 Типового положення відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Відділ) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується головним територіальним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції) через відповідні управління державної виконавчої служби Головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління).

Разом з тим, згідно із пунктом 12 Типового положення відділ є юридичною особою, має рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам та окремий небюджетний рахунок для зарахування авансових внесків стягувачів, а також рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам в іноземній валюті в банках, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області є належним відповідачем у справі, оскільки є органом державної виконавчої служби і є окремою юридичною особою.

За таких обставин, розглядаючи спір, місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року в справі №464/7884/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. О. Яворський
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повний текст виготовлено 29.05.2017 року