Справа № 826/100/16
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/100/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А,
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В..,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Панчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу відповідача - Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києві від 27 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Стар» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу, податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Стар», звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили:

скасувати податкове повідомлення-рішення від 12 серпня 2015 року №0;

визнати протиправним наказ відповідача від 03 липня 2015 року №1398 про проведення невиїзної позапланової перевірки позивача;

визнати протиправними дії відповідача щодо організації та проведення позапланової податкової перевірки позивача;

визнати протиправними дії відповідача щодо складання акта про результати проведення позапланової перевірки від 23 липня 2015 року №216/26-55-22-09/35196835.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 липня 2015 року №1398 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Стар» ()".

визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо організації та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Стар» () із питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах із ТОВ «Оптова База «Чай-Агропродукт» () за липень 2014 року, ТОВ «Аквамарін-Трейд» (), ТОВ «Крістал-Ком» () за грудень 2014 року, ТОВ «Бізнес-Парадіс» () за січень 2015 року.

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 12 серпня 2015 року №0.

у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій апелянт просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2017 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції - скасуванню у частині визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки та дій щодо її організації та проведення з прийняттям у цій частині нової постанови, якою у задоволенні зазначених позовних вимог - відмовити. У решті постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03 липня 2015 року №1398 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Український торговий дім «Стар» ()» на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України та у зв'язку із отриманням податкової інформації про виявлені факти, що свідчать про можливі порушення наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Український торговий дім «Стар» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах із ТОВ «Оптова База «Чай-Агропродукт» () за липень 2014 року, ТОВ «Аквамарін-Трейд» (), ТОВ «Крістал-Ком» () за грудень 2014 року, ТОВ «Бізнес Парадіс Компані» () за січень 2015 року.

На підставі зазначеного наказу відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Український торговий дім «Стар» щодо дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах із ТОВ «Оптова База «Чай-Агропродукт» () за липень 2014 року, ТОВ «Аквамарін-Трейд» (), ТОВ «Крістал-Ком» () за грудень 2014 року, ТОВ «Бізнес Парадіс Компані» () за січень 2015 року.

За результатами перевірки посадовими особами позивача складено акт від 23 липня 2015 року №216/26-55-22-09/35196835, яким встановлено порушення позивачем статті 185, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 644 525,00 грн., у тому числі за липень 2014 року на суму 39 917,00 грн., за грудень 2014 року на суму 547 426,00 грн. та за січень 2015 року на суму 57 182,00 грн.

Відповідач дійшов висновку, що позивачем неправомірно включено до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість за безтоварними операціями у рамках господарських відносин з ТОВ «Оптова База «Чай-Агропродукт», ТОВ «Аквамарін-Трейд», ТОВ «Крістал-Ком» та ТОВ «Бізнес Парадіс Компані», у зв'язку із отриманням податкової інформації, у тому числі у вигляді актів про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів постачальників щодо порушень постачальниками та по ланцюгу постачання вимог оподаткування; неможливістю встановлення джерел походження товару, встановлення пересортиці тощо.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 серпня 2015 року №0, відповідно до якого згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123, пункту 7 розділу XX Податкового кодексу України, за порушення пунктів статті 185, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ «Український торговий дім «Стар» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 966 788 грн., в тому числі за основним платежем - 644 525 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 322 263 грн.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції не враховано наступне.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов ст. 79 Податкового кодексу України надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Норми, що регулюють порядок та підстави проведення цього виду перевірки, не передбачають процедури допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки. Такі перевірки здійснюються без обов'язкової участі платника податків, через що платник податків не в змозі висловити свою незгоду із правомірністю призначення щодо нього податкової перевірки до моменту її проведення.

Проте, сторонами не заперечується, що спірна перевірка посадовими особами відповідача проведена, а тому наказ про призначення вичерпав свою дію шляхом його виконання. За результатами проведеної перевірки прийнято спірне повідомлення-рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доцільності визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки та дій щодо її проведення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 серпня 2015 року №0, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Український торговий дім «Стар» (покупець) та ТОВ «Оптова База «Чай-Агропродукт» (постачальник) укладено договір поставки №21/07/14 від 21 липня 2013 року, за умовами якого постачальник зобов'язується постачати покупцю товар у кількості в асортименті та по цінам, що узгоджуються у рахунках-фактурах, накладних.

Аналогічні за змістом договори поставки ТОВ «Український торговий дім «Стар» уклало також із ТОВ «Крістал-Ком» - №01/12 від 01 грудня 2014 року; з ТОВ «Аквамарін-Трейд» - №Д25 від 25 грудня 2014 року; з ТОВ «Бізнес Парадіс Компані» - №01/15 від 27 січня 2015 року.

Протягом липня, грудня 2014 року та січня 2015 року постачальники поставили ТОВ «Український торговий дім «Стар» товар: натуральна ялова оболонка, натуральна черева яловича, синюги яловичі, натуральна черева свинна, про що складено відповідні видаткові та податкові накладні.

У податкових деклараціях з податку на додану вартість за перевірений період відобразив, зокрема, суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Оптова База «Чай-Агропродукт", ТОВ «Аквамарін-Трейд», ТОВ «Крістал-Ком» та ТОВ «Бізнес Парадіс Компані».

На підтвердження реальності господарських операцій позивач надав суду копії документів: господарські договори поставки, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, довіреності на отримання матеріальних цінностей, експрес-накладні поштової служби, договори оренди та акти приймання-передачу об'єкту оренди, бухгалтерські документи.

Придбаний у контрагентів товар в подальшому реалізовано позивачем на адресу третіх осіб, зокрема таких як: ТОВ «Житомирський м'ясокомбінат», ТОВ «Ятрань», ТОВ «Інко-Фуд Бердичів», ТОВ «Форіца», ТОВ «Проскурів-Агро», ТОВ «Алан», ТОВ «Черкаська Продовольча компанія»; ПП «ВКіК»; ПАТ «Племптахорадгосп Броварський», ТОВ «Єреміївський м'ясокомбінат», ТОВ «Екоіллічпродукт» та інших.

Усі документи підписані та скріплені печатками сторін та мають всі реквізити відповідно до чинного законодавства України.

Доказів того, що первинні документи підписані неуповноваженими особами відповідачем не надано.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В інформаційному листі Вищого адміністративного суд України від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 зазначено, що якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатись первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Перевіркою не встановлено відсутність документів бухгалтерського і податкового обліку, необхідних для підтвердження задекларованих показників податкового кредиту по операціям з контрагентом, обов'язок ведення і зберігання яких покладено на позивача.

З огляду на викладене, суд вважає непереконливими посилання контролюючого органу на ту обставину, що позивачем не надано в повній мірі документального підтвердження фактичного здійснення господарських операцій за спірний період, а також наявність інформації щодо фіктивності контрагента позивача.

Частиною 4 статті 91 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За змістом зазначеної норми державна реєстрація юридичної особи є юридично значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство пов'язує виникнення цивільної правоздатності.

На момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентом і на момент фактичного виконання господарських відносин, контрагент позивача, внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та зареєстровані платниками податків.

Фактичні обставини справи засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та контрагентами, правомірність нарахування податкового кредиту відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов господарських відносин.

Відповідач не спростував належними засобами доказування дійсність господарських зобов'язань, фінансово-господарських документів та достовірність внесених у них відомостей.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 серпня 2015 року №0.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції у частині визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки та дій щодо її проведення з прийняттям у цій частині нової постанови, якою у задоволенні зазначених позовних вимог - відмовити. У решті постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 160, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києві від 27 березня 2017 року - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києві від 27 березня 2017 року скасувати у частині визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 липня 2015 року №1398 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Стар» ()» та визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо організації та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Стар» () із питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах із ТОВ «Оптова База «Чай-Агропродукт» () за липень 2014 року, ТОВ «Аквамарін-Трейд» (), ТОВ «Крістал-Ком» () за грудень 2014 року, ТОВ «Бізнес-Парадіс» () за січень 2015 року.

Прийняти у цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 липня 2015 року №1398 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Стар» ()» та визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо організації та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Стар» () із питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах із ТОВ «Оптова База «Чай-Агропродукт» () за липень 2014 року, ТОВ «Аквамарін-Трейд» (), ТОВ «Крістал-Ком» () за грудень 2014 року, ТОВ «Бізнес-Парадіс» () за січень 2015 року - відмовити.

У решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києві від 27 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України у порядку, визначеному ст.. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст виготовлено 29.05.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Безименна Н.В.