Справа № 808/999/17
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року о 12 год. 59 хв.Справа № 808/999/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Мєднікової Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - відповідач, ТУ ДСА), в якому позивач просить суд:

визнати відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо надання позивачу довідки про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя, від 27.03.2017 за №С-28/08/1004 незаконною;

зобов'язати відповідача надати довідку про розмір суддівської винагороди судді з січня 2017 року, який працює на відповідній посаді та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 20 травня 2004 року позивач звільнений з посади судді Токмацького районного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку, та отримує щомісячне довічне грошового утримання, як суддя у відставці. У зв'язку з підвищенням середньої заробітної плати діючим суддям з 01.01.2017, позивач звернувся до ТУ ДСА України з заявою про видачу відповідної довідки для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Надана відповідачем довідка містила базові показники минулого періоду, у зв'язку з чим 13 березня 2017 року позивач звернувся до ТУ ДСА з заявою, у якій просив надати довідку за 2017 рік про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя. За результатами розгляду вказаної заяви відповідач у наданні довідки відмовив з посиланням на те, що позивач не пройшов кваліфікаційне оцінювання, у зв'язку з чим ТУ ДСА не може видати довідку про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді із зазначенням у ній розміру посадового окладу судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання. З посиланням на норми Конституції України позивач вважає відмову відповідача протиправною, оскільки на момент виходу позивача у відставку чинне законодавство гарантувало перерахунок розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, у зв'язку з чим позивач мав певні законні очікування на забезпечення даних гарантій. Крім того вказує, що така гарантія передбачена і нормами чинного законодавства, яке не ставить право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийшли у відставку раніше, у залежність від факту проходження кваліфікаційного оцінювання. Вважає, що при надані довідки про розмір суддівської винагороди ТУ ДСА не наділено повноваженнями надавати оцінку наявності або відсутності права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки таку функцію виконують органи Пенсійного фонду України, які повноважні вирішувати питання призначення та перерахунку відповідних виплат.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначає що чинним законодавством України з січня 2017 року встановлено посадовий оклад судді місцевого суду до проходження кваліфікаційного оцінювання в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. При цьому, з урахуванням приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VII мінімальна заробітна плата як розрахункова величина застосовується в розмірі 1600,00 грн. Вказує на те, що відповідно до вимог Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус судді» розмір базового посадового окладу на рівні 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб встановлюється виключно для судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання та отримав відповідне рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. На думку відповідача, вказані положення Закону України «Про судоустрій і статус судді» не містять виключень та розповсюджуються в тому числі і на позивача, а тому до проходження позивачем кваліфікаційного оцінювання, у відповідача відсутній обов'язок щодо видачі позивачу довідки, як такому, що пройшов кваліфікаційне оцінювання. Крім того, посилається на те, що у Токмацькому районному суді Запорізької області відсутні судді, які пройшли кваліфікаційне оцінювання та отримують заробітну плату у новому підвищеному розмірі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав пояснення, викладені у письмових запереченнях та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 20.05.2004 №1734-IV «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Токмацького районного суду Запорізької області, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

03 березня 2017 року позивачу видано довідку №08-03/767 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначено, що довідка видана на підставі особового рахунку працюючого на відповідній посаді судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за січень 2017 року, та вказано про те, що розмір довічного грошового утримання суддям у відставці склав з 01 січня 2017 року 25600,00 грн., в т.ч. оклад - 16000,00 грн., доплата за вислугу (60%) - 9600,00 грн.

13 березня 2017 року позивач звернувся до ТУ ДСА з заявою, в якій просив надати довідку за 2017 рік про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя.

Листом від 27.03.2017 №С-28/08-05/1004 ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видати довідку за 2017 рік про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя.

При цьому, відповідач послався на п.23, п.24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ.

Позивач, не погодившись з відмовою ТУ ДСА видати довідку про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, позивачу відмовлено у видачі довідки за 2017 рік про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя, у зв'язку з тим, що позивач відповідне кваліфікаційне оцінювання не проходив, а відтак базовий посадовий оклад у його випадку встановлений на рівні 16000,00 грн.

Суд зазначає, що на момент звільнення позивача з посади судді Токмацького районного суду Запорізької області у відставку, статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян визначався Законом України «Про статус суддів».

Відповідно до приписів частини 1 статті 43 Закону України «Про статус суддів» кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Згідно ч.2 ст.43 Закону України «Про статус суддів» за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку.

Відповідно до ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Верховної Ради України від 15.12.1992 №2863-XII «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів», в редакції на момент призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, було визначено, що в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Станом на момент звернення позивача з заявою про видачу довідки у березні 2017 року, організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції закону від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402).

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону №1402 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Суд зазначає, що положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу, права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади. В Основному Законі України незалежність як складова конституційного статусу особи та її професійної діяльності визначена лише стосовно суддів і забезпечується, насамперед, особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади (пункт 27 частини першої статті 85, частини четверта, п'ята статті 126, частини третя, четверта статті 127, стаття 128, пункт 1 частини першої статті 131); забороною впливу на них у будь-який спосіб (частина друга статті 126); захистом професійних інтересів суддів (частина шоста статті 127); підкоренням суддів при здійсненні правосуддя лише закону (частина перша статті 129); особливим порядком притягнення їх до дисциплінарної відповідальності (пункт 3 частини першої статті 131); державним фінансуванням та належними умовами для функціонування судів і діяльності суддів шляхом визначення у Державному бюджеті України окремо видатків на утримання судів (частина перша статті 130); притягненням до юридичної відповідальності винних осіб за неповагу до суду і судді (частина п'ята статті 129); організацією державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей (частина сьома статті 126); здійсненням суддівського самоврядування (частина друга статті 130); забороною для професійних суддів належати до політичних партій та профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької та творчої (частина друга статті 127) (пункт 2.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), далі - Рішення №3-рп/2013).

У Рішенні №3-рп/2013, з урахуванням правових позицій, висловлених у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року №10-рп/2008, Конституційний Суд України зазначив, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, у Рішенні №3-рп/2013 йдеться про те, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому - у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що суддя, який вийшов у встановленому законом порядку у відставку, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, має право на здійснення відповідного перерахунку, і таке право охоплюється гарантіями незалежності суддів та не підлягає скасуванню чи обмеженню без відповідної компенсації.

Відповідно до ч.1 ст.151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Статтею 152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено повноваження Державної судової адміністрації України

Так, Державна судова адміністрація України:

1) представляє суди у відносинах із Кабінетом Міністрів України та Верховною Радою України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України на відповідний рік у межах повноважень, визначених цим Законом;

2) забезпечує належні умови діяльності судів, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України та органів суддівського самоврядування в межах повноважень, визначених цим Законом;

3) вивчає практику організації діяльності судів, розробляє і вносить у встановленому порядку пропозиції щодо її вдосконалення;

4) вивчає кадрові питання апарату судів, прогнозує потребу у спеціалістах, здійснює замовлення на підготовку відповідних спеціалістів;

5) забезпечує необхідні умови для підвищення кваліфікації працівників апарату судів, створює систему підвищення кваліфікації;

6) організовує роботу з ведення судової статистики, діловодства та архіву; контролює стан діловодства в судах;

7) готує бюджетний запит;

8) організовує комп'ютеризацію судів для здійснення судочинства, діловодства, інформаційно-нормативного забезпечення судової діяльності та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи; забезпечує суди необхідними технічними засобами фіксування судового процесу в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування відповідних судів;

9) забезпечує впровадження електронного суду; здійснює заходи щодо організації обміну електронними документами між судами та іншими державними органами і установами;

10) забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень та Реєстру електронних адрес органів державної влади, їх посадових та службових осіб, забезпечує функціонування системи відеоконференц-зв'язку для участі осіб у засіданні суду в режимі відеоконференції;

11) взаємодіє з відповідними органами та установами, в тому числі інших держав, з метою вдосконалення організаційного забезпечення діяльності судів;

12) розробляє та затверджує за погодженням із Вищою радою правосуддя Типове положення про апарат суду;

13) організовує діяльність служби судових розпорядників;

14) контролює діяльність Cлужби судової охорони;

15) затверджує положення про бібліотеку суду;

16) здійснює управління об'єктами державної власності, що належать до сфери управління Державної судової адміністрації України;

17) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280, призначення (перерахунок) і виплата пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці віднесено до компетенції територіальних органів Пенсійного фонду України.

Отже, аналізуючи наведені норми можна дійти висновку, що саме територіальні органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями на прийняття рішення про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при наявності визначних законом підстав.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891, затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок).

За змістом даного Порядку у процедурі призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці передбачено отримання довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд звертає увагу, що окремо процедура перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не врегульована. У тому числі, даним Порядком окремо не визначено і форми довідки про розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії, порядку видачі такої довідки тощо.

З аналізу вищенаведеного у сукупності вбачається, що при видачі довідки про розмір суддівської винагороди судді відповідного суду територіальний орган Державної судової адміністрації України не наділений повноваженнями встановлювати наявність або відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмова ТУ ДСА у наданні позивачу довідки за 2017 рік про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя, є протиправною.

При цьому, суд не надає оцінку доводам сторін щодо наявності/відсутності у позивача права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання, оскільки повноважним органом Пенсійного фонду України відповідне рішення не приймалось, у зв'язку з чим оцінка судом даних доводів є передчасною.

Таким чином, при розгляді справи встановлено, що оскаржувана відповідь відповідача від 27.03.2017 за №С-28/08/1004, якою позивачу фактично відмовлено у видачі довідки за 2017 рік про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя, надана без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, у зв'язку з чим є протиправною. Належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача надати довідку за 2017 рік про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо надання ОСОБА_1 довідки про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя, від 27.03.2017 за №С-28/08/1004.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області надати ОСОБА_1 довідку про розмір суддівської винагороди судді з січня 2017 року, який працює на відповідній посаді та пройшов кваліфікаційне оцінювання на здатність здійснювати правосуддя.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.) присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко