Справа № 810/1710/16
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1710/16 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрум ЛТД» та Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрум ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа - Міністерство фінансів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області та Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, третя особа - Міністерство фінансів України про: визнання незаконним і скасування рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 26 листопада 2015 року вих. № 359/10/10-07-15-02; визнання незаконним і скасування рішення Головного Управління ДФС у Київській області від 16 лютого 2016 року вих. № 101/10/10-36-15-03; визнання незаконним і скасування рішення (лист) Державної фіскальної служби України від 21 березня 2016 року № 6188/6/99-99-15-02-01-15; зобов'язання Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області включити відомості з поданої позивачем податкової декларації з податку на прибуток підприємств, додатків та доповнення до неї за податковий період - календарні три квартали 2015 року до облікових даних позивача в інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково: визнано незаконним та скасовано рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 26 листопада 2015 року № 359/10/10-07-15-02 «Про відмову у прийнятті податкової звітності»; податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за три квартали 2015 року ТОВ «Електрум ЛТД» (вх. № від 06.11.2015) визнано такою, що подана до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області 06 листопада 2015 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ТОВ «Електрум ЛТД» та відповідач - Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби, звернулись до суду з апеляційними скаргами, в яких просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити вимоги їх апеляційних скарг.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Електрум ЛТД» зареєстроване як юридична особа 25 грудня 2006 року (запис про державну реєстрацію в ЄДР № 0000784), як платник податків перебуває на податковому обліку в Фастівському відділенні Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

У листопаді 2015 року ТОВ «Електрум ЛТД» подало до Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (Фастівського відділення) податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за три квартали 2015 року з додатками (вх. № від 06 листопада 2015 року).

Однак, Васильківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області листом від 26 листопада 2015 року № 359/10/10-07-15-02 «Щодо відмови у прийнятті податкової звітності» повідомила позивача про те, що податкова декларація з податку на прибуток підприємства за три квартали 2015 року разом із додатками до неї визнана неприйнятою (не вважається поданою) у зв'язку з порушенням вимог п. 48.3 ст. 48, п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме: невірно обрано звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація.

30 грудня 2015 року позивач оскаржив рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26 листопада 2015 року №359/10/10-07-15-02 до Головного управління ДФС у Київській області.

Рішенням від 16 лютого 2016 року № 101/10/10-36-15-03 «Про результати розгляду скарги», ГУ ДФС у Київській області відмовило позивачу у задоволенні скарги, а рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26 листопада 2015 року №359/10/10-07-15-02 залишило без змін.

Вважаючи рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26 листопада 2015 року № 359/10/10-07-15-02 та рішення Головного управління ДФС у Київській області від 06 лютого 2016 року № 101/10/10-36-15-03 необґрунтованими та незаконними, позивач звернуся зі скаргами 27 лютого 2016 року до Державної фіскальної служби України та 26 січня 2016 року до Міністерства фінансів України.

Міністерство фінансів України листом від 12 березня 2016 року № 31-11130-09-10/7173 повідомило позивача, що його скарга направлена для розгляду та надання роз'яснення до Державної фіскальної служби України.

Вважаючи відмову у прийнятті податкової звітності з податку на прибуток підприємства за три квартали 2015 року протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси підприємства, а також не погоджуючись із рішеннями про результати розгляду скарг, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що подана позивачем податкова декларація з податку на прибуток підприємства за три квартали 2015 року в повній мірі відповідає вимогам ст. 48 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим мала бути прийнята контролюючим органом як податкова звітність. Щодо решти позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що рішення вищестоящого органу чи посадової особи, прийняте за результатами розгляду в адміністративному порядку скарги фізичної чи юридичної особи, завжди містить оцінку законності рішення (дії чи бездіяльності) підпорядкованого суб'єкта владних повноважень, є похідним від такого рішення (дії чи бездіяльності), але не має самостійного значення, адже є опосередкованим, безпосередньо не визначає обсягу прав та обов'язків фізичної чи юридичної особи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з п. 48.3 статті 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов'язковими реквізитами податкової декларації є інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків (п.48.2 статті 48 ПК України).

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно з пунктом 48.4 названої статті у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

У той же час, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

За приписами п. 49.1, п. 49.2, п. 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених п. 49.3 ст. 49 ПК України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Як передбачено нормою абзацу першого п. 49.9 ст. 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 ПК України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ПК України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

Виключні підстави для відмови у прийнятті податкової декларації наведені у п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме: подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу, тобто, за відсутності в ній обов'язкових реквізитів.

При цьому, ПК України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п. 48.3 та 48.4 ст. 48 ПК України. У такому разі на підставі п. 49.11 ст. 49 ПК України контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

П. 49.15 ст. 49 ПК України встановлено, що податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм п. 48.3 і 48.4 ст. 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

З матеріалів справи встановлено, що подана позивачем податкова декларація з податку на прибуток підприємства за три квартали 2015 року в повній мірі відповідає вимогам ст. 48 ПК України, у зв'язку з чим мала бути прийнята контролюючим органом як податкова звітність.

Пункт 49.12 ст. 49 ПК України передбачає, що у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому ст. 56 цього Кодексу.

Як слідує з наведених правових норм, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Реалізація цього обов'язку полягає у складенні та оформленні податкової декларації разом із додатками у відповідності до вимог, встановлених податковим кодексом України до форми та змісту податкової звітності, а також подачі такої звітності до контролюючого органу.

У свою чергу, контролюючий орган зобов'язаний прийняти належним чином оформлену податкову декларацію; відмова у прийнятті декларації можлива виключно у випадку, коли така декларація заповнена з порушенням вимог п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, тобто платником податків не внесено до податкової звітності обов'язкових реквізитів, передбачених згаданими пунктами ст.49 Податкового кодексу України або внесено недостовірні обов'язкові реквізити. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем не визнано подану позивачем податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за три квартали 2015 року з додатками (вх. № від 06 листопада 2015 року) як податкову звітність з підстав, не передбачених ст.ст. 48, 49 ПК України, що є протиправним.

Крім того, відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 ПК України при заповненні та поданні податкової декларації.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 26 листопада 2015 року № 359/10/10-07-15-02 «Щодо відмови у прийнятті податкової звітності» є незаконним та підлягає скасуванню. Отже, податкова декларація з податку на прибуток ТОВ «Електрум ЛТД» за три квартали 2015 року (вх. № від 06 листопада 2015 року) є такою, що подана до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області 06 листопада 2015 року.

Також колегія суддів вважає, що позовна вимога про Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області включити відомості з поданої позивачем податкової декларації з податку на прибуток підприємств, додатків та доповнення до неї за податковий період - календарні три квартали 2015 року до облікових даних позивача в інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вчинення зазначених дій є дискреційними повноваженнями податкового органу.

Разом з тим, суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними ст. 2 КАС України.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Положеннями Постанови Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2010 року № П-278/10 встановлено, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до п. 49.8, 49.9 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби. У зв'язку з цим податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою.

Стосовно доводів апелянта - позивача про неправомірність відмови суду першої інстанції у задоволенні вимог, заявлених до відповідачів з приводу прийнятих рішень за наслідками розгляду скарг, поданих в порядку адміністративного оскарження, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача. У разі незгоди з діями чи рішенням контролюючого органу вимога щодо скасування рішення про результати розгляду скарги не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, оскільки рішення про результати розгляду скарг не є юридично значеними для позивача.

Вказані рішення не мають безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку, отже самі по собі не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов'язки, що виключає передумови для здійснення захисту права або законного інтересу позивача шляхом скасування таких рішень, а тому відповідні позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновків про порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в порядку передбаченому ст. ст. 88, 94 КАС України колегія суддів зазначає.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року частково задоволено клопотання апелянта та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржувану постанову до моменту постановляння рішення по справі.

Враховуючи те, що рішення у справі ухвалено не на користь апелянта, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 515 ( одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 (вісімдесят) коп. підлягає стягненню з Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Керуючись ст. 41, ч. 4 ст. 196, ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрум ЛТД» та Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (стягувач: Державна судова адміністрація України, р/р 0001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1 515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 31 травня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Коротких А. Ю.