Справа № 804/6165/16
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/6165/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" травня 2017 р.

справа № 804/6165/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Феріт»

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року

у справі № 804/6165/16

за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Феріт»

до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області

про визнання акта недійсним, визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Феріт» звернулося до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, в якому просило:

- визнати недійсним акт Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами відносно Товариства з додатковою відповідальністю «Феріт», яка проводилась у період з 06.06.2016 по 29.06.2016 Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в частині виявлення порушень Товариства з додатковою відповідальністю «Феріт» вимог ст. 35 Закону України «Про охорони земель», ст. 164 Земельного кодексу України, ст.ст. 17, 33 Закону України «Про відходи», ст.ст. 44, 105 Водного кодексу України, а саме: на земельній ділянці біля цеху без відповідних дозволів розміщуються будівельні відходи;

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області по винесенню претензії №6-9/16 від 10.08.2016р. про відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті порушення природоохоронного законодавства України внаслідок засмічення земельних ресурсів Товариством з додатковою відповідальністю «Феріт» на загальну суму 467 893, 31 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2016 закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсним акта Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами відносно Товариства з додатковою відповідальністю «Феріт», яка проводилась у період з 06.06.2016 по 29.06.2016 Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області, в частині виявлення порушень Товариства з додатковою відповідальністю «Феріт» вимог ст. 35 Закону України "Про охорону земель", ст. 164 Земельного кодексу України, ст.ст. Закону України "Про відходи", ст.ст. 44, 105 Водного кодексу України, а саме: на земельній ділянці біля цеху без відповідних дозволів розміщуються будівельні відходи.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд в суді першої. Позивач зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи, допущено порушення норм процесуального права.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний акт Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області неможливо вважати рішенням, яке породжує, змінює або припиняє права та обов’язки позивача у сфері публічно-правових відносин, а відтак вони не підпадають під дію ч.1, п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає його змісту та не підлягає розгляду у суді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому нормативно-правовий акт - це офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має не персоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

Правовий акт індивідуальної дії - це правовий акт компетентного органу або посадової особи, виданий на підставі юридичних фактів і норм права, що визначає права, обов'язки або міру юридичної відповідальності конкретних осіб.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.

В даному випадку акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, який оскаржується позивачем, та в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, а є службовим документом, що підтверджує факт проведення перевірки діяльності суб'єкта господарювання з метою здійснення державного контролю за додержанням законодавства і носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства..

Суд першої інстанції вірно зазначив, що дії службової особи відповідача щодо включення до акту перевірки певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді.

За правилами п.4.20 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 464 від 10.09.2008 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта перевірки. У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт, про це зазначається в акті перевірки.

В свою чергу, відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», наведеного вище Порядку № 464 на підставі акта перевірки, складеного за результатами проведення планової або позапланової перевірки, в ході якої виявлено порушення вимог природоохоронного законодавства, орган Держекоінспекції вживає відповідні заходи реагування, направлені на усунення порушень, виявлених під час здійснення перевірки (п.п.4.16 - 4.19 Порядку № 464).

Наведене свідчить про те, що дії, пов'язані з включенням до акта певних висновків, є обов'язковими, тоді як самі висновки в акті перевірки не породжують обов’язкових юридичних наслідків, є судженнями посадових осіб контролюючого органу і їх викладення в акті перевірки не суперечить чинному законодавству.

Отже суд першої інстанції вірно зазначив, що сам по собі акт, винесений Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області за результатами проведеної перевірки щодо дотримання ТДВ «Феріт» вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами - не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, що носить обов'язковий характер, а лише фіксує висновки і суб'єктивне ставлення перевіряючих державного органу під час проведення відповідної перевірки, тобто не породжує для товариства настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки.

Оцінка доводів фахівців Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, наведених в акті перевірки, а також оцінка дій службових осіб зазначеного державного органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року № 21-237а13.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що акт перевірки не може бути оскаржений в суді в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для закриття провадження.

Судом першої інстанції вірно застосовано положення адміністративного процесуального законодавства, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про закриття провадження відсутні.

Керуючись ст.ст., 197, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Феріт» залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі №804/6165/16 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко