Справа № 825/3448/15-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Київ К/800/7695/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді суддів:Іваненко Я.Л., Заїки М.М., Мойсюка М.І.,
секретар судового засідання Малина Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Бобровицької районної державної адміністрації Чернігівської області про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Бобровицької районної державної адміністрації Чернігівської області, в якому просила: скасувати розпорядження в.о. голови Бобровицької районної державної адміністрації від 15 вересня 2015 року №180-ос про звільнення ОСОБА_4 з посади начальника відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бобровицької районної державної адміністрації відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку із скороченням чисельності та штату; поновити ОСОБА_4 на посаді начальника відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бобровицької районної державної адміністрації; стягнути з Бобровицької районної державної адміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16 вересня 2015 року до дня фактичного поновлення на посаді (роботі).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її звільнення на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України відбулось із порушенням встановленого чинним законодавством порядку, оскільки відповідач в порушення вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України за наявності вакантних посад не запропонував їх позивачу. Вказує, що при скороченні працівнику пропонують вакансії, які були на день попередження про звільнення, а також вакансії, які відкриваються протягом двомісячного строку аж до фактичного звільнення.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року, позивачу відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що відповідачем в порушення вимог статті 40 Кодексу законів про працю України її не були запропоновані дві нові посади, які були введені з 01 серпня 2015 року розпорядженням голови районної державної адміністрації від 10 липня 2015 року № 131-ос «Про зміни в штатному розписі районної державної адміністрації», а саме, начальника відділу (Центру) надання адміністративних послуг, адміністратора районної державної адміністрації та адміністратора відділу (Центру) надання адміністративних послуг районної державної адміністрації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 травня 2005 року ОСОБА_4 була призначена на посаду начальника відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бобровицької районної державної адміністрації.

25 березня 2014 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 91 «Деякі питання діяльності місцевих державних адміністрацій», відповідно до якої встановлено граничну чисельність працівників місцевих державних адміністрацій.

На підставі та на виконання зазначеної постанови головою Чернігівської обласної державної адміністрації 28 квітня 2014 року було прийнято розпорядження № 202 «Про затвердження граничної чисельності працівників структурних підрозділів обласної державної адміністрації та районних державних адміністрацій», яким зокрема затверджено граничну чисельність відповідних районних державних адміністрацій.

Розпорядженням в.о. голови Бобровицької районної державної адміністрації від 22 травня 2014 року № 111 «Про затвердження структури, граничної чисельності працівників апарату та структурних підрозділів районної державної адміністрації» (зі змінами, внесеними розпорядженням голови Бобровицької районної державної адміністрації від 10 липня 2014 року № 153 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 22 травня 2014 року № 111») та розпорядженням голови Бобровицької районної державної адміністрації від 08 липня 2015 року № 136 «Про внесення змін до структури районної державної адміністрації» затверджено структуру та граничну чисельність працівників апарату, структурних підрозділів районної державної адміністрації, якими відділ житлово-комунального господарства та будівництва у структурі районної державної адміністрації не передбачено.

Розпорядженням голови Бобровицької районної державної адміністрації від 10 липня 2015 року № 130-ос «Про передбачуване вивільнення» було попереджено ОСОБА_4 про передбачуване вивільнення та запропоновано для працевлаштування вакантні посади, наявні в районній державній адміністрації станом на 10 липня 2015 року.

13 липня 2015 року ОСОБА_4 була ознайомлена з вказаним розпорядженням та списком вакантних посад, перелічених у додатку до розпорядження та запропонованих їй для працевлаштування.

Проте, у зв'язку з відмовою позивача від запропонованих їй посад, вказаних у додатку до розпорядження від 10 липня 2015 року № 130-ос, відповідачем в особі голови районної державної адміністрації, керівника апарату районної державної адміністрації та начальника юридичного відділу апарату районної державної адміністрації було складено акт, яким зафіксовано ознайомлення ОСОБА_4 з розпорядженням від 10 липня 2015 року № 130-ос та її відмову поставити відмітку про погодження чи відмову від запропонованих посад.

10 липня 2015 року розпорядженням голови Бобровицької районної державної адміністрації № 131-ос «Про зміни в штатному розписі районної державної адміністрації» з 01 серпня 2015 року до штатного розпису було введено посади: начальника відділу (Центру) надання адміністративних послуг, адміністратора районної державної адміністрації; державного адміністратора відділу (Центру) надання адміністративних послуг районної державної адміністрації; адміністратора відділу (Центру) надання адміністративних послуг районної державної адміністрації.

Листами Департаменту житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської обласної державної адміністрації від 09 вересня 2015 року № 01-08/1825 та Чернігівської обласної державної адміністрації від 10 вересня 2015 року погоджено звільнення ОСОБА_4 з посади начальника відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бобровицької районної державної адміністрації.

14 вересня 2015 року в.о. голови Бобровицької районної державної адміністрації було прийнято розпорядження № 179-ос, відповідно до якого у зв'язку зі спливом 15 вересня 2015 року строку попередження ОСОБА_4 про передбачуване вивільнення, з метою забезпечення дотримання прав осіб, що звільняються через скорочення штату і чисельності працюючих, вирішено повторно запропонувати позивачу вакантні посади станом на 14 вересня 2015 року, згідно з додатком.

14 вересня 2015 року працівниками Бобровицької районної державної адміністрації складено акт, в якому зафіксовано, що ОСОБА_4 ознайомилась із запропонованими вакантними посадами, однак, поставити відмітки про погодження чи відмову від запропонованих посад відмовилась, мотивуючи тим, що такий порядок ознайомлення з запропонованими посадами не передбачений законодавством. Жодна із запропонованих посад позивача не влаштувала.

15 вересня 2015 року розпорядженням в.о. голови Бобровицької районної державної адміністрації № 180-ос «Про звільнення ОСОБА_4.» ОСОБА_4 було звільнено з посади начальника відділу житлово-комунального господарства та будівництва районної державної адміністрації за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працюючих за погодженням з обласною державною адміністрацією та департаментом житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури облдержадміністрації.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскаржуване розпорядження від 15 вересня 2015 року №180-ос «Про звільнення ОСОБА_4.» прийнято відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства України та з урахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади

Згідно частин 1, 2 статті 5 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій

У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду та звільняються з посади головами відповідних державних адміністрацій за погодженням з органами виконавчої влади вищого рівня в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що районна державна адміністрація є державним органом виконавчої влади, а посадові особи, зокрема керівники її структурних підрозділів, мають статус державних службовців і перебувають на державній службі.

При цьому, звільнення зазначених посадових осіб здійснюється за загальними правилами, регламентованими Кодексом законів про працю України, зокрема на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 цього Кодексу у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників, та при дотриманні вимог частини 2 статті 11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», тобто за погодженням з органами виконавчої влади вищого рівня.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами 1, 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення пункту 1 частини 1 статті 40, частин 1, 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України колегія суддів дійшла висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій і підтверджується матеріалами справи, посада начальника відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бобровицької районної державної адміністрації, яку займала позивач, була скорочена і виведена зі структури районної державної адміністрації на підставі відповідних розпоряджень голови районної державної адміністрації. Крім того, позивача було завчасно повідомлено про наступне вивільнення і одночасно запропоновано всі наявні вакантні посади, зокрема керівних посад начальника відділу з організації агропромислового виробництва, завідувача сектору опіки та піклування служби у справах дітей, заступника начальника управління соціального захисту тощо, згоди на жодну з яких ОСОБА_4 не надала.

При цьому встановлено, що звільнення ОСОБА_4 з посади начальника відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бобровицької районної державної адміністрації погоджено з Департаментом житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської обласної державної адміністрації та Чернігівською обласною державною адміністрацією.

В той же час, підставами для звільнення позивача із займаної посади в оскаржуваному розпорядженні від 15 вересня 2015 року № 180-ос вказано, зокрема, розпорядження голови Бобровицької районної державної адміністрації від 22 травня 2014 року № 111 «Про затвердження структури, граничної чисельності працівників апарату та структурних підрозділів районної державної адміністрації» та від 10 липня 2014 року № 153, законність яких встановлена постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі № 825/3178/14, яка набрала законної сили.

Відтак, звільнення ОСОБА_4 на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства та процедури звільнення позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що оскаржуване розпорядження від 15 вересня 2015 року №180-ос «Про звільнення ОСОБА_4.» прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та з урахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

При цьому, судами попередніх інстанцій вірно не прийнято до уваги доводи позивача про те, що при ознайомленні з розпорядженням від 10 липня 2015 року № 130-ос «Про передбачуване вивільнення» їй не було запропоновано посади, що вводились в районній державній адміністрації з 01 серпня 2015 року, згідно з розпорядженням від 10 липня 2015 року № 131-ос, оскільки такі посади фактично не були створені та, відповідно, не були передбачені штатним розписом районної державної адміністрації, який діяв станом на 10 липня 2015 року, тобто на момент ознайомлення позивача з розпорядженням про наступне вивільнення.

Висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх не спростовують, ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм та фактично зводяться до переоцінки доказів у справі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.М. Заїка М.І. Мойсюк