Справа № 826/3108/16
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3108/16 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року у справі за адміністративний позовом Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними дій, скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року позивач - Приватне акціонерне товариство «Індустріальні та дистрибуційні системи», звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось відповідно до вантажної митної декларації № 500040403/2015/006148 від 24 листопада 2015 року;

скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000092/2 від 24 листопада 2015 року, прийняте відділом митного оформлення 3 м/п «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС;

скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00098 від 24 листопада 2015 року, складену відділом митного оформлення 3 м/п «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржуваної постанови судом невірно застосовано норми матеріального права.

У судове засідання з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що митним органом обґрунтовано розпочато процедуру консультації та витребувано додаткові документи з метою підтвердження задекларованої митної вартості товарів.

При цьому, матеріалами справи встановлено, що декларантом позивача під час процедури консультацій надано до контролюючого органу документи, які на думку суду, є достатніми та такими, що у своїй сукупності підтверджують заявлену митну вартість товару та дають підстави для її визначення за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Отже, у митниці у спірних правовідносинах були відсутні підстави визначення митної вартості за другорядним методом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000092/2 від 24 листопада 2015 року не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Оскільки, на час прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00098 від 24 листопада 2015 року були відсутні підстави, передбачені ч. 6 статті 54 Митного кодексу України, зазначене рішення суб'єкта владних повноважень також є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 13 січня 2015 року між ТОВ «Айдіес Боржомі Грузія» (Грузія) (за контрактом - продавець) та ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (Україна) (за контрактом - покупець) був укладений зовнішньоекономічний договір (контракт) № СТ20-001/1501, згідно умов якого, продавець продає, а покупець купує окремими партіями мінеральну воду «Боржомі» на умовах СІР Одеса Західна, згідно ІНКОТЕРМС-2010.

02 березня 2015 року між покупцем та продавцем було укладено Додаткову угоду № 1 до Контракту, згідно умов якої ціну товару за вказаним контрактом було змінено (знижено), з урахуванням різних економічних чинників.

На виконання умов контракту № СТ20-001/1501 « 24» листопада 2015 року уповноваженим позивачем декларантом - ТОВ «М енд С форвардінг Ко» (далі - декларант) до митного оформлення за вантажною митною декларацією № 500040403/2015/006148 заявлений товар: вода природна мінеральна лікувально-столова гідрокарбонатна натрієва «Боржомі», сильногазована. Торгівельна марка - «BORJOМI».

Уповноважений позивачем декларант визначив митну вартість товару із застосуванням основного методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору (контракту)).

В підтвердження заявленої митної вартості товару уповноваженим позивачем декларантом митному органу були подані наступні документи:

- коносамент (Bill of Landing) № 1 від 22.11.2015;

- банківські платіжні документи, що стосуються товару: № 34 від 09.09.2015, № 36 від 22.09.2015, № 37 від 25.09.2015, № 38 від 06.10.2015, № 39 від 09.10.2015, № 40 від 13.10.2015, № 41 від 21.10.2015, № 42 від 22.10.2015, № 44 від 26.10.2015, № 45 від 28.10.2015, № 46 від 03.11.2015, № 47 від 12.11.2015, № 48 від 16.11.2015, № 49 від 18.11.2015, № б/н від 09.09.2015, № б/н від 22.09.2015, № б/н від 25.09.2015, № б/н від 06.10.2015, № б/н від 09.10.2015, № б/н від 13.10.2015, № б/н від 21.10.2015, № б/н від 22.10.2015, № б/н від 26.10.2015, № б/н від 28.10.2015, № б/н від 03.11.2015, № б/н від 12.11.2015, № б/н від 16.11.2015, № б/н від 18.11.2015;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 02.03.2015;

- висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями № 11/653 від 04.06.2015, № ОЄ-8/427 від 06.11.2015;

- виписку з бухгалтерських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території № б/н від 22.07.2015;

- розрахунок ціни (калькуляцію) № LT32-589/1503 від 26.03.2015;

- рахунки-фактури (інвойси) від 18.11.2015 № GE20150390, № GE20150391, № GE20150392;

- пакувальні листи від 18.11.2015 № б/н до інвойсів № GE20150390, № GE20150391, № GE20150392;

- страховий поліс № 00837 від 28.01.2015;

- доповнення до внутрішнього договору (контракту) № ICG/AG 15/026+1 від 04.03.2015;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02.03.2015 № 1;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.06.2015 № 2;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12.06.2015 № 3;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 13.01.2015 № СТ20-001/1501;

- доповнення до внутрішнього договору (контракту) № 1 від 19.12.2014;

- договір про надання послуг митного брокера № BU6-126 від 16.05.2014;

- інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару № 2761 від 22.11.2015;

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2761 від 22.11.2015;

- сертифікати про походження товару форми СТ-1 від 19.11.2015 № GEO 2015 01/004062, № GEO 2015 01/004063, № GEO 2015 01/004064;

- довіреності від 13.01.2015 № 001, № 003, від 01.07.2015 № 004, № 005;

- листи № 201/4-15ц від 27.03.2015, № 270/4-15ц від 27.04.2015, № LT32-303/1410 від 15.10.2015, № LT32-591/1503 від 27.03.2015;

- копію митної декларації країни відправлення № С2691 від 20.11.2015.

Крім того, на виконання електронного запиту митного органу про надання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно п. п. 3, 4 ст. 53 МК України (виписки з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкової інформації щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунку ціни (калькуляції)), декларант повідомив, що надав всі необхідні документи до митної декларації № 500040403/2015/006148 від 24.11.2015, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

За результатами розгляду поданих документів митний орган 24.11.2015 прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000092/2, яким відмовив позивачу у визнанні митної вартості товарів за першим (основним) методом у зв'язку з наступним (графа 33 оскаржуваного рішення).

Одеська митниця ДФС вважає, що існуючий взаємозв'язок між продавцем вказаного товару IDS BORJOMI GEORGIA LLC (Грузія) та покупцем товару ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (Україна) вплинув на заявлену декларантом митну вартість, яка була зменшена згідно з додатковою угодою № 1 до контракту від 13.01.2015 № CT20-001/1501. У зв'язку з чим, у декларанта було витребувано додаткові документи, але до митниці не було надано жодного банківського документа, який би стосувався даної конкретної поставки товару та не було надано довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам. А тому митний орган дійшов висновку, що існуючий взаємозв'язок між покупцем і продавцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Як зазначено в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000092/2 від 24.11.2015, за результатом проведеної консультації між митним органом і декларантом, обрано метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально.

Одеською митницею ДФС було відмовлено позивачу у прийнятті митної декларації, у зв'язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00098 від 24 листопада 2015 року.

Товар було випущено у вільний обіг на умовах надання гарантій, згідно митної декларації № 500040403/2015/006155 від 24.11.2015.

Вважаючи зазначені рішення протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно із положеннями статей 49 і 50 Митного кодексу України (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

В частині другій статті 53 Митного кодексу України наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 3 цієї статті обумовлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) додатково визначені документи.

Вказані норми кореспондуються з пунктом 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, яким передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 у справах № 21-127а15 та № 21-53а15 (номери рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень: 43831987, 43801781), яка підлягає обов'язковому врахуванню на підставі положень частини другої статті 161 та статті 244-2 КАС України.

Здійснивши аналіз наданих позивачем при розмитненні товару документів убачається, що такі документи не мали викликати у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності обчислення декларантом митної вартості імпортованого товару, оскільки документи мали оцінюватися в сукупності.

Судом встановлено, що для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вантажною митною декларацією був поданий повний пакет документів необхідних для здійснення митного оформлення товарів. При цьому, на вимогу митного органу декларантом було повідомлено, що ним були надані всі необхідні документи до митної декларації № 500040403/2015/006148 від 24.11.2015, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Водночас, відповідачем не було надано суду обґрунтованих пояснень, які саме обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей виникли у податкового органу за результатами дослідження наданих декларантом документів для проведення митного оформлення товару.

Таким чином, у спірному випадку митним органом не доведено наявності підстав для витребування додаткових документів, як і не подано доказів наявності обставин, які унеможливлювали визначення митної вартості товарів у випадку, який розглядається, за ціною договору.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, декларант надав митному органу повний пакет документів для визначення митної вартості товару за ціною договору та проведення розмитнення.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), а якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» для підтвердження митного оформлення товару було подано усі документи, які підтверджують вартість товару та усі складові митної вартості, в свою чергу, у митного органу не було підстав для коригування митної вартості товарів у зв'язку з виникненням сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості.

Враховуючи наведені вище обставини та доводи, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для витребування у Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження митної вартості імпортованого товару у відповідача не було.

Крім того, судом встановлено, що підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000092/2 від 24 листопада 2015 року став існуючий взаємозв'язок між продавцем вказаного товару IDS BORJOMI GEORGIA LLC (Грузія) та покупцем товару ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (Україна), який вплинув на заявлену (зменшену згідно з додатковою угодою № 1 до контракту від 13.01.2015 № CT20-001/1501) декларантом митну вартість.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (покупець, Україна) та ТОВ «Айдіес Боржомі Грузія» (продавець, Грузія) є пов'язаними між собою особами, так як ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» є ексклюзивним дистриб'ютором продукції (мінеральної води) «BORJOМI» на території України, а також законним користувачем товарного (колективного) знака «Боржомі», що підтверджується листом № LT32-303/1410 від 15.10.2015.

В обґрунтування визначення продавцем вартості мінеральної води у розмірах відповідно до Додаткової угоди від 02.03.2015 № 1 до контракту позивачем було пояснено, що в лютому 2015 року в Україні відбулось стрімке, непрогнозоване та значне зниження курсу гривні по відношенню до долара США, (згідно з офіційними даними НБУ розміщеними на сайті (www.bank.gov.ua/files/Exchange_r.xls), курс долара США у січні 2015 року становив 15,81 грн., а вже у лютому 2015 року 24,47 грн.), внаслідок чого ціна товару для торгових точок та, що найважливіше, для кінцевих споживачів, яка встановлювалася в гривні та рівень якої залежав від вартості товару в доларах США під час постачання його в Україну, значно збільшилась. У зв'язку з такими обставинами та в рамках прийнятої стратегії ведення бізнесу та розвитку, з метою збереження ринку збуту та відповідно зменшення згубного впливу процесу девальвації гривні на ціну товару для кінцевого споживача, IDS BORJOMI GEORGIA LLC (Грузія) було прийнято бізнес-рішення щодо зменшення ціни товару з укладенням відповідної угоди.

Як свідчать матеріали справи, митницею обов'язку щодо підтвердження факту впливу на митну вартість товару взаємопов'язаності покупця і продавця не виконано, що свідчить про необґрунтованість прийнятого нею рішення про коригування митної вартості товарів.

Також, в письмових запереченнях контролюючий орган зазначив, що декларантом не було надано відомості про вартість страхування.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що в п. 5.2 розділу 5 контракту визначено, що поставка товару по даному контракту здійснюється на умовах СІР Одеса Західна, згідно із Інкотермс-2010.

В свій час, Державна митна служба України листом від 29.12.2010 № 11/2-10.16/17217-ЕП надала роз'яснення щодо Інкотермс-2010, зокрема, зазначивши, що Інкотермс-2010 передбачено використання 11 торгових термінів. При цьому розподіл витрат між продавцем та покупцем на здійснення поставки товару на умовах EXW, FCA, FAS, FOB, CPT, CIP, CFR, CIF, DDP Інкотермс-2010 відповідає розподілу зазначених витрат при аналогічних умовах поставки згідно з Інкотермс-2000.

Згідно із Інкотермс (офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати) редакції 2000 року вбачається, що термін «СІР» - фрахт/перевезення та страхування оплачено до (... назва місця призначення) означає, що продавець зобов'язаний за власний рахунок застрахувати вантаж у відповідності з договором купівлі-продажу, на умовах надання права покупцю або іншій особі, що володіє страховим інтересом відносно товару, заявляти вимоги безпосередньо до страховика, а також надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття.

Отже, обов'язок щодо страхування товару, в даному випадку, покладається на продавця, а покупцю лише надається страховий поліс, відтак, страхові витрати включаються в ціну товару.

Як встановлено вище, декларантом до вантажної митної декларації було додано страховий поліс № 00837 від 28.01.2015 (страховий період становить 28 січня 2015 року - 04 березня 2015 року) та лист № LT32-591/1503 від 27.03.2015, в якому зазначено, що експортні вантажі застраховані під один щорічний відкритий поліс на всі стандартні ризики.

Крім того, 04.03.2015 ТОВ «АйДіЕс Боржомі Грузія» укладено угоду №/AG 15/026+1 зі страхувальником (ТОВ «Страхувальна компанія Ай Сі Груп») на предмет внесення змін до відкритого полісу № 00837 зі страхування вантажу, яким продовжено строк дії договору страхування № 1CG/AG 15/026+1 від 28 січня 2015 року та виданого на його основі вищевказаного полісу до 04 березня 2016 року.

Як підтверджується матеріалами справи, копія даної угоди № 1CG/AG 15/026+1 від 04 березня 2015 року була надана контролюючому органу разом з вантажною митною декларацією.

Враховуючи наведене та відсутність у матеріалах справи належних документальних доказів, що засвідчують факт того, що в дійсності угода №/AG 15/026+1 від 04 березня 2015 року не укладалась між сторонами, та/або стверджують про наявність у поданих декларантом документах ознак підробки, що доведена в порядку кримінального судочинства, колегія суддів приходить до висновку про хибність висновків митного органу щодо відсутності у декларанта необхідних та дійсних страхових документів.

Таким чином, витрати по страхуванню оцінюваної партії товару, що вже були включені до ціни товару, піддаються числовому визначенню та підтвердженні декларантом наданими до митного органу страховим полісом та угодою.

Також, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що декларанту для підтвердження митної вартості товарів було запропоновано надати виписку з бухгалтерської документації.

В зв'язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що умовами контракту від 13.01.2015 № СТ20-001/1501 передбачено, що покупець здійснює повну оплату кожної партії товару протягом 75 днів з моменту митної очистки вантажу в Одесі Україна, тобто протягом 75 днів з моменту закінчення митного оформлення товару в Одесі Україна.

Таким чином, враховуючи, що на момент митного оформлення товару митні формальності ще не були закінчені, то у позивача ще не виник обов'язок щодо сплати коштів за поставлений експортером товар.

Відтак, ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» було позбавлене можливості подати із вантажною митною декларацією платіжний документ, оскільки на момент митного декларування товару оплата за товар ще не була здійснена і обов'язок у позивача щодо здійснення такої оплати ще не настав, так як умови контракту передбачають оплату кожної партії товару протягом 75 днів з моменту митної очистки вантажу в Одесі Україна.

У зв'язку з чим, вимога контролюючого органу про надання декларантом виписки з бухгалтерської документації під час митного оформлення товару є необґрунтованою.

Крім цього, позивачем на вимогу митного органу для підтвердження митної вартості товарів було надано прайс-лист виробника, діючий з 02.03.2015, та інформаційний лист від 26.03.2015 № LT32-589/1503 щодо собівартості мінеральної води «Боржомі». За даними вказаного розрахунку виробника товару собівартість мінеральної води «Боржомі», зокрема, однієї скляної пляшки ємністю 0,5 л, розрахованої на умовах СІР Одеса, Західна Україна, становить 0,44 дол. США, та включає в себе 0,0613 дол. США логістичні витрати (завантаження, розвантаження, експертне оформлення, страховка) і транспортні витрати 0,3700 дол. США на покупку товару.

Крім того, листом № 1102/4-16ц від 08.02.2016 позивач надав відповідачу копію платіжного доручення № 53 від 01.12.2015 на оплату товару.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що довідкова інформація щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам відноситься до додаткових документів, які витребовуються митним органом лише у разі існування обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, що, в даному випадку, відповідачем не підтверджено жодним належним письмовим доказом.

Згідно положень ч. ч. 12-13 статті 58 МК України, той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано документального підтвердження надання митницею письмових обґрунтувань, про те що взаємозв'язок між покупцем та продавцем якимось чином вплинув на заявлену митну вартість задекларованого товару.

Незважаючи на те, що суд апеляційної інстанції вважає, що на момент витребування у позивача додаткових документів у відповідача не було обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого товару, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що декларантом позивача були надані всі необхідні документи до митної декларації № 500040403/2015/006148 від 24.11.2015, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які є достатніми та такими, що у своїй сукупності підтверджують заявлену митну вартість товару та дають підстави для її визначення за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Отже, у митниці у спірних правовідносинах були відсутні підстави визначення митної вартості за другорядним методом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000092/2 від 24 листопада 2015 року не відповідає вимогам чинного законодавства.

Також, оскільки на час прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00098 від 24 листопада 2015 року були відсутні підстави, передбачені ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, зазначене рішення суб'єкта владних повноважень також є протиправним.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року - без змін.

Враховуючи, що ухвалою суду від 25.01.2017 апеляційну скаргу апелянта залишено без руху через несплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 562,58 грн., а також сплату ним згідно платіжного доручення № 290 від 16.03.2017 судового збору в меншому розмірі (4 547,40 грн.) ніж той, який визначено в ухвалі суду від 25.01.2017, колегія суддів вважає, що недоплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 15,18 грн. підлягає стягненню з апелянта на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 94, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року - без змін.

Стягнути з Одеської митниці ДФС судовий збір за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду у розмірі 15,18 грн. (п'ятнадцять гривень вісімнадцять копійок) на рахунок Державної судової адміністрації України (стягувач за рішеннями про стягнення судового збору): отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів до бюджету: 22030106.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.