Справа № 2-а-5-3193/10/1423
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2012 р.Справа № 2-а-5-3193/10/1423

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в місті Одесі в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради. З урахуванням уточнень до позову ОСОБА_1 просила визнати неправомірним рішення Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо ненарахування належної суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязати відповідача встановити позивачу розмір щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому чинним законодавством. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача 5868 грн. невиплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

В обґрунтування позову зазначалося, що позивач на підставі ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для застрахованої працездатної особи, за період з квітня 2009 року по березень 2010 року. Однак Департаментом праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради вказана допомога в цей період виплачувалась в значно меншому розмірі, що суперечить чинному законодавству.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо обрахування та виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною у період з 08 липня 2009 року. Зобовязано Департамент праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною, що виплачується ОСОБА_1, за період з 08 липня 2009 року, обчисливши її у цей період у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та виплатити визначену різницю. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно не враховано положення п. 23 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Бюджетного кодексу України щодо визначення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та порядок її фінансування за рахунок державного бюджету. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування оскарженої постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 07 квітня 2009 року народила дочку ОСОБА_2, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

З квітня 2009 року Департаментом праці та соціального захисту населення м. Миколаєва позивачу виплачується допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що Департамент праці та соціального захисту населення м. Миколаєва повинен нараховувати позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до положень ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообовязкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у звязку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначено Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Згідно зі ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»(в редакції до 28 грудня 2007 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зміни, внесені до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»Законом України № 107-VІ від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяли виключно протягом 2008 року, що унеможливлює їх застосування до спірних правовідносин.

Разом з цим, частиною другою статті 46 розділу V Закону України від 26 грудня 2008 року № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік»встановлено, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»призначається і здійснюється у 2009 році в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення передбачено і ч. 3 ст. 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік».

Пунктом 22 Порядку призначення та виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, встановлено, що відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше як 130 гривень.

Норми статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»та ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) не визнавались. Таким чином, в даному випадку, на період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які мали однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

На підставі ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Виходячи з наведених положень Конституції України та Рішення Конституційного Суду України, а також враховуючи, що ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»та ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»фактично змінено положення ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який діяв у часі раніше, пріоритетними в даному випадку є положення ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»та ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік».

Враховуючи, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачувалася ОСОБА_1 відповідачем протягом 2009 2010 років у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва задовольнити.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2010 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: