Справа № 826/17820/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 квітня 2017 року № 826/17820/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Неоклеус та Довбенко»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління

ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

№ від 04.07.2016 року

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Неоклеус та Довбенко» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо зволікання у направленні Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Неоклеус та Довбенко» квитанції №2 про підписання договору №010420161 про визнання електронних документів від 01.04.2016 року; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 04.07.2016 року №.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Контролюючим органом протиправно та з порушенням строків було направлено квитанцію №2 про прийняття/неприйняття договору №010420161 про визнання електронних документів, що призвело до того, що Позивачем було складено податкові накладні, однак які у визначений термін неможливо було зареєструвати у ЄРПН. Отже, спірне податкове повідомлення-рішення, яке було прийнято з підстав порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, є необґрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки ці обставини стались саме з вини Відповідача.

Представник Відповідача зазначив, що терміни розгляду та укладання договорів про визнання електронних документів законодавством не визначено, а також звертає увагу, що договір було підписано та прийнято 06.05.2016 року, натомість податкові накладні було зареєстровано Позивачем 10.05.2016 року та 14.05.2016 року з порушенням граничних термінів їх реєстрації, а тому висновки, на підставі яких винесено податкове повідомлення-рішення, є обґрунтованими, а позовні вимоги не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні за участю представників сторін судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києва проведено камеральну перевірку даних, податкової звітності з податку на додану вартість та даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Андреас неоклеус Енд Ко» (змінено назву на ТОВ «Юридична фірма «Неоклеус та Довбенко») за квітень 2016 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 04.07.2016 року №1549/26-55-12-07/40049303 (надалі - Акт перевірки).

В акті перевірки встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування податкових накладних в ЄРПН. Відповідальність платника передбачена п.1201.1 ст.1201 розділу ІІ Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.07.2016 року №, відповідно до якого до Позивача застосовано штраф у розмірі 118137,33 грн.

Позивач вважає бездіяльність Відповідача протиправною щодо несвоєчасного прийняття рішення про продовження дії договору та безпідставним прийняття податкового повідомлення-рішення, а тому звернувся до Суду із відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо зволікання у направленні Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Неоклеус та Довбенко» квитанції №2 про підписання договору №010420161 про визнання електронних документів від 01.04.2016 року, Суд зазначає наступне.

Так, згідно з п. 42.4 ст. 42 ПК України, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів ДФС у електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року №233 (далі - Інструкція №233).

Відповідно до п.п. 5, 6 розд. III Інструкції №233, з метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків:

1) отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

2) отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

3) ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

4) надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

5) після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит:

1) видає два примірники договору;

2) записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

3) приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів;

4) звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору;

5) після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Поряд з цим, згідно з листом Державної податкової адміністрації України "Методичні рекомендації щодо роботи з Договорами "Про визнання електронних документів" в електронному вигляді" від 22 липня 2011 року №19916/7/28-0517, договір про визнання електронних документів (далі - Договір) підписується електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП) посадових осіб платника податків і ЕЦП відбитка печатки у порядку і за дотримання умов, визначених абз. 2-4 пп. 7.1 п. 7 розд. III Інструкції №233, та надсилається електронною поштою на адресу Інформаційного порталу органів ДПС України.

Про отримання Договору органом ДПС платнику податків у якості підтвердження надсилається перша квитанція, підписана ЕЦП ДПА України.

Після підписання Договору з боку органу ДПС платнику податків надсилається друга квитанція та Договір, підписаний ЕЦП ДПА України. Відкриті сертифікати ЕЦП платника податків, яким підписано Договір, автоматично імпортуються до бази сертифікатів Інформаційного порталу органів ДПС України.

У випадку відхилення органом ДПС Договору платнику податків надсилається друга квитанція з зазначенням причини відмови, підписана ЕЦП ДПА України.

Термін обробки відповідальним співробітником органу ДПС Договору - до 5 робочих днів.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що протягом п'яти робочих днів із моменту направлення платнику податків квитанції №1 про отримання відповідного договору контролюючий орган зобов'язаний направити такому платнику податків квитанцію №2 із підписаним ЕЦП договором або із зазначенням причини відмови у підписанні договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2016 року у зв'язку із зміною керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Неоклеус та Довбенко» направлено до Контролюючого органу в електронному вигляді Договір №010420161 про визнання електронних документів від 01.04.2016 року, що підтверджується квитанцією №1, відповідно до якої було призначено реєстраційний номер: .

Водночас, відповідно до квитанції №2, документа було підписано та прийнято лише 10.05.2016 року, тобто із порушенням вимог щодо терміну обробки договору.

Відповідач в запереченнях на позовну заяву зазначає, що Позивачем було надано до Контролюючого органу договір №010420161 лише 14.04.2016 р.

Суд не погоджується з даними твердженнями Відповідача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи в квитанціях №1, №2 зазначено реєстраційний номер: , а в розділі Документ зазначено «J1391004 Договір про визнання електронних документів», отже Позивачем було подано 01.04.2016 р. Договір №010420161, а не 14.04.2016 р., як стверджує Відповідач.

При цьому, Суд звертає увагу, що Позивач двічі, а саме: 14.04.2016 року та 06.05.2016 року, звертався до Відповідача з вимогами розглянути надісланий йому 01.04.2016 року Договір №010420161 про визнання електронних документів від 01.04.2016 року, проте Відповідачем залишено без відповідного реагування дані звернення Позивача.

Враховуючи вище викладене, а також зважаючи, що Контролюючим органом не надано суду належних доказів в обґрунтування правомірності дій щодо зволікання у направленні Позивачу квитанції №2 про прийняття договору №010420161, Суд приходить до висновку, що така бездіяльність Відповідача, що виявилась у не направлення у встановлені строки квитанції №2, є протиправною.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що виразилась у зволіканні в направленні Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Неоклеус та Довбенко» квитанції №2 про підписання договору №010420161 про визнання електронних документів від 01.04.2016 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 04.07.2016 року №, Суд зазначає наступне.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом пункту 201.10 названої статті ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29 грудня 2010 р. (надалі за текстом - «Порядок»).

Згідно пункту 8 Порядку для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня платникові податку засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Так, Товариством були складені податкові накладні від 05.04.2016 року №1, від 06.04.2016 року №2, від 07.04.2016 року №3, від 13.04.2016 року №4, від 15.04.2016 року №5 та від 18.04.2016 року №6.

В Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 05.04.2016 року №1, від 06.04.2016 року №2 та від 15.04.2016 року №5 було зареєстровано 10.05.2016 року та податкові накладні від 07.04.2016 року №3, від 13.04.2016 року №4 та від 18.04.2016 року №6 було зареєстровано 14.05.2016 року.

Поряд з цим, звертаючи увагу на те, що порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних сталося не з вини ТОВ «Юридична фірма «Неоклеус та Довбенко», а у зв'язку із бездіяльністю Контролюючого органу у направленні Позивачу квитанції №2 про прийняття договору №010420161, Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування до Позивача штрафних санкцій оскаржуваним рішенням.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 04.07.2016 року № є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Контролюючим органом не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що виразилась у зволіканні в направленні Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Неоклеус та Довбенко» квитанції №2 про підписання договору №010420161 про визнання електронних документів від 01.04.2016 року.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 04.07.2016 року №.

4. Стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Неоклеус та Довбенко» судові витрати в сумі 3150,07 грн. (три тисячі сто п'ятдесят гривень 07 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук