Справа № 161/17658/16-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4861/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Мацьків М. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 12 грудня 2016 року № 199 щодо відмови позивачу у призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язання Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити та виплачувати позивачу пенсію на пільгових умовах по Списку № 2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши у пільговий трудовий стаж позивача роботу за період з 22 серпня 1992 року по 22 липня 1996 року у ВАТ «Луцькпластмас» з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 22 вересня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою та необхідними документами про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2, так як має достатній пільговий стаж роботи та досяг відповідного пенсійного віку для призначення пільгової пенсії, однак відповідач своїм рішенням протиправно відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 12 грудня 2016 року № 199 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах по Списку № 2, згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах по Списку № 2, згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши у його пільговий трудовий стаж роботу за період з 22 серпня 1992 року по 22 липня 1996 року у ВАТ «Луцькпластмас», з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 22 вересня 2016 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Луцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 06 грудня 2016 року позивач звернувся до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про призначення пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.15).

Рішенням від 12 грудня 2016 року № 199 про результати розгляду заяви від 06 грудня 2016 року про призначення пенсії на пільгових умовах Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області відмовило позивачу у призначенні пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку із відсутністю необхідного пільгового стажу (а.с.10-11).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинними на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Встановлено, до пільгового стажу роботи по Списку № 2, позивачу зараховано періоди роботи: з 17 серпня 1981 року по 23 жовтня 1989 року, з 24 грудня 1990 року по 06 серпня 1992 року на посаді слюсаря контрольно-вимірювальних приладів і автоматики дільниці КВПіА по ремонту та обслуговуванню обладнання цехів по виробництву пресувальних та ливарних виробів, цеху полістирольних та поліпропіленових плівок в хімічному виробництві виробів пластмас гарячим способом на «Луцькому заводі виробів з пластмас», тобто позивачу зараховано стажу - 09 років 09 місяців 20 днів.

В той же час, відповідачем не зараховано стажу за період роботи з 22 серпня 1992 року по 22 липня 1996 року. Тобто, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах за вказаний період, слід застосовувати Списки, які були чинні у вказаний період - списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі за текстом - Порядок), передбачено також, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За пунктом 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно пункту 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою. Відповідно до пункту 25 Порядку у тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до трудового стажу на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками.

Аналізуючи вищевказані положення законодавства, суд приходить до висновку, що за наявності трудової книжки та відповідних записів у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, не передбачено необхідності в поданні інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, для підтвердження таких записів.

Також встановлено, що на підтвердження наявності пільгового стажу, позивачем ОСОБА_1 відповідачу подавались копія трудової книжки, довідки ПАТ «Луцькпластмас».

Із записів трудової книжки вбачається, що 24 грудня 1990 року позивача було прийнято слюсарем контрольно-вимірювальних приладів і автомашин 5-го розряду на АТ «Луцькпластмас», 23 квітня 1992 року позивачу на підставі наказу № 17 від 23 квітня 1992 року було присвоєно шостий розряд слюсаря контрольно-вимірювальних приладів і автомашин (а.с. 13), 22 липня 1996 року позивач був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

При цьому, згідно ч. 2 п.4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Таким чином, обов'язок проведення атестації робочих місць покладено саме на керівників підприємств, а тому її не проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2014 року № 21-307а14.

Встановлено, що позивачу відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 22 липня 1996 року, у зв'язку із тим, що державною експертизою з умов праці визнано наказ № 263 від 26.12.1996 року «Про результати атестації» недійсним.

Із копії листа ПАТ «Луцькпластмас» від 05 грудня 2016 року № 101 вбачається, що надати довідку про підтвердження наявності пільгового стажу за період роботи з 22 серпня 1992 року по 22 липня 1996 року позивач, який працював слюсарем КВПіА дільниці КВПіА по обслуговуванню пресового, ливарного цехів та виробництв полістирольних та пропіленових плівок неможливо, оскільки експертизою умов праці відмінено дію наказу № 264 від 26 грудня 1996 року про проведення атестації робочих місць за умовами праці (а.с.24).

Наказом ВАТ «Луцькпластмас» № 264 від 26 грудня 1996 року відмінено з 01 січня 1997 року право на пільгове пенсійне забезпечення за роботу в несприятливих умовах праці працівників, які раніше користувались цим право (додаток № 1) (а.с. 25-29). Однак, Державна експертиза умов праці, своїм висновком № 09-05/16-01 від 13 травня 2008 року визнала вищевказаний наказ нечинним та скасувала результати атестації (а.с. 30).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому суд враховує, що наявність атестації робочого місця в даному випадку не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію, зважаючи на наявність записів в трудовій книжці, які підтверджують факт роботи позивача на посаді, яка передбачена в Списку № 2 та характер роботи, яка за постановою КМ СРСР від 26.01.1991 року № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, дає підстави для призначення пільгової пенсії.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області - залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2017 року в справі № 161/17658/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. О. Яворський

Повний текст судового рішення виготовлено 30 травня 2017 року.