Справа № 2а/18284/09/0370
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/10199/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.

представника відповідача Сахарчука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 в справі №2а-18284/09/0370 за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (надалі - Луцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.04.2007 року №/0, яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб в розмірі 514681,59 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Волинській області від 16 квітня 2007 року №/0 в частині визначення суми податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб в розмірі 436681,59 грн. (чотириста тридцять шість тисяч шістсот вісімдесят одна грн. 59 коп.); в задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні даної постанови було зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, зокрема, на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, оскільки частки в статутних фондах товариства та отриманий інвестиційний прибуток від їх відчуження повинен оподатковуватися за ставкою 13%, встановленою ст.7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зазначена справа неодноразово розглядалася судами апеляційної та касаційної інстанції. Так, Вищий адміністративний суд України, направляючи справу на новий розгляду до суду першої інстанції (ухвала від 06.07.2016) вказав, що для правильного вирішення справи судам необхідно з'ясувати розмір отриманого ОСОБА_3 від відчуження часток товариств інвестиційного прибутку, який підлягав включенню до складу загального річного оподатковуваного доходу та з якого позивач мала сплатити до бюджету податок за ставкою в розмірі 13%. Щодо іншого успадкованого майна, застосуванню підлягає нульова ставка податку.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, керувався наступними мотивами, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема, копій свідоцтв про право на спадщину за законом, які видані державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори 11 квітня, 05 та 14 червня 2006 року, та листа Горохівської державної нотаріальної контори від 11 квітня 2007 року №172/2- 26 вбачається, що донька позивача ОСОБА_3 отримала спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4, а саме: автомобіль марки «Тойота»; грошові заощадження з відсотками в Акціонерному поштово-пенсійному банку «Аваль»; частку у розмірі 43,1% статутного фонду ТзОВ «Спільне Українське-Білоруське підприємство «Грін і К»; земельну ділянку площею 0,0800 га в смт. Східниця, АДРЕСА_1, Львівська область; земельну ділянку площею 0,2287 га в с. Гаразджа Піддубцівської сільради Луцького району; квартиру АДРЕСА_2; частку у розмірі 6,25% статутного фонду ТзОВ «СМП»; частку у розмірі 8,57% статутного фонду ТзОВ «Полтрекс»; частку у розмірі 16% статутного фонду ТзОВ «СП «Фрутпол»; частку у розмірі 21,9% статутного фонду ТзОВ «СП «Сетпол ЛТД», депозитний вклад у КБ «Західінкомбанк» ТзОВ, земельну ділянку площею 0,24 га на території с. Гаразджа Піддубцівської сільради Луцького району; земельну ділянку площею 0,11 га на території с. Гаразджа Піддубцівської сільради Луцького району; земельну ділянку площею 0,25 га на території с. Губин Локачинського району; земельну ділянку площею 0,39 га на території с. Губин Локачинського району, що належали померлому на підставі правовстановлюючих документів, а також житлові будинки в селах Губин та Гаразджа з надвірними будівлями.

02.04.2007 позивачем ОСОБА_2 була подана до податкової інспекції декларація за №165062 про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2006 року її малолітньою дочкою ОСОБА_3

Відповідно до інформації (розрахунку) щодо успадкування майна ОСОБА_3 станом на 11.04.2007 року вказано спадкове майно, на яке видано свідоцтва, суми успадкування, ставки податку та суми нарахованого Луцькою ОДПІ податку з доходів фізичних осіб. Так, відповідно до даного розрахунку ставка податку 0% застосована податковим органом до успадкованого майна: квартири, автомобіля, житлових будинків та земельних ділянок, водночас ставка податку 13% застосована Луцькою ОДПІ до успадкованого майна: грошових заощаджень та депозитного вкладу, часток в статутних фондах товариств, а також на суму інвестиційного прибутку згідно з випискою банку за період з 26.02.2006 року по 12.07.2006 року.

Випискою КБ «Західінкомбанк» про операції з 26 квітня 2006 року по 12 липня 2006 року підтверджується, що на ім'я ОСОБА_3 було перераховано 600000 грн., які остання отримала від ТзОВ «СП Фрутпол», ТзОВ «Спільне Українське-Білоруське підприємство «Грін і К», ТзОВ «СМП» та ТзОВ «Полтрекс» як виплату частки ОСОБА_4 по спадщині згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом.

За результатами перевірки правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджетів обов'язкових платежів Луцькою ОДПІ 16 квітня 2007 року було прийняте податкове повідомлення-рішення №/0, згідно з яким малолітній ОСОБА_3 визначено податкове зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у сумі 514681,59 грн.

Надаючи правову оцінку спірному податкову повідомленню - рішенню, суд першої інстанції підставно керувався нормами Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон України « 889).

Так, стаття 13 Закону №889 регулює оподаткування доходів, одержаних у вигляді об'єктів спадщини. Особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Згідно з підпунктом 13.2.1 пункту 13.2 статті 13 Закону №889 при отриманні спадщини спадкоємцями, що є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, об'єкти спадщини оподатковуються за нульовою ставкою податку до будь-якого об'єкта спадщини.

Відповідно до підпункту 1.20.4 пункту 1.20 статті 1 Закону №889 членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки та батьки її чоловіка або дружини, її чоловік або дружина, діти як такої фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, у тому числі усиновлені ними діти. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що у випадку успадкування дитиною від батька майна уся спадкова маса незалежно від виду об'єкта спадщини оподатковується за нульовою ставкою податку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що успадковане ОСОБА_3 від ОСОБА_4, в тому числі кошти на депозитних вкладах в установах банку та частки в статутних фондах товариств, оподатковується за нульовою ставкою податку.

Водночас судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що зборами учасників ТзОВ «СП «Фрутпол», ТзОВ «СП «Грін і К», ТзОВ «СМП» та ТзОВ «Полтрекс» прийнято рішення відмовити спадкоємиці ОСОБА_4 - ОСОБА_3 у прийнятті до складу учасників цих товариств, частки ОСОБА_3 придбати самими товариствами та виплатити ОСОБА_3 варість частини майна пропорційну належній їй на підставі свідоцтв про право на спадщину частці в статутному капіталі товариств, про що свідчать відповідні протоколи зборів від 14.04.2006 року та 13.04.2006 року.

Факт виплати ОСОБА_3 вказаними товариствами часток у 2006 році на загальну суму 600000 грн підтверджується випискою КБ «Західінкомбанк» про операції за період з 26.02.2006 року по 12.07.2006 року, а також декларацією про доходи, одержані ОСОБА_3 у 2006 році, та довідкою про виплату коштів, де позивач самостійно вказує про отримання ОСОБА_3 коштів від ТзОВ «СП «Фрутпол», ТзОВ «СП «Грін і К», ТзОВ «СМП» та ТзОВ «Полтрекс» в сумі 600000 грн у 2006 році.

Щодо зазначених виплачених часток судом першої інстанції підставно застосовано норми Закону України №889, які регламентують порядок оподаткування інвестиційного прибутку.

Так, відповідно до підпункту 9.6.2 пункту 9.6 статті 9 Закону №889 інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу, з урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього пункту.

При цьому зазначено, що до продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного фонду емітента корпоративних прав, внаслідок виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Отже, виплата коштів платнику податків, попередньо внесених ним до статутного фонду товариства, внаслідок виходу з числа засновників є операцією з продажу інвестиційного активу.

Згідно з підпунктом 9.6.3 пункту 9.6 статті 9 Закону №889 якщо у результаті розрахунку інвестиційного прибутку за правилами, встановленими підпунктом 9.6.2 цього пункту, виникає від'ємне значення, то воно вважається інвестиційним збитком.

Пунктом 7.1 статті 7 Закону №889 встановлено загальну ставку податку в розмірі 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

Відповідно до пункту 22.3 статті 22 Закону №889 починаючи з 1 січня 2004 року та до 31 грудня 2006 року, ставка оподаткування, визначена пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, встановлюється на рівні 13 відсотків від об'єкта оподаткування.

Таким чином, у разі здійснення операцій з відчуження інвестиційних активів, отримане за результатами таких операцій позитивне значення фінансового результату (інвестиційний прибуток) включається до складу загального річного оподатковуваного доходу та підлягає оподаткуванню у 2006 році за ставкою 13%.

У свою чергу, інвестиційний прибуток дорівнює різниці між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу.

Згідно з абзацом сьомим підпункту 9.6.2 пункту 9.6 статті 9 Закону №889 інвестиційний актив, подарований платнику податку чи успадкований платником податку, вважається придбаним за нульовою вартістю.

Відтак, успадковані ОСОБА_3 частки в статутних фондах ТзОВ «СП «Фрутпол». ТзОВ «СП «Грін і К», ТзОВ «СМП» та ТзОВ «Полтрекс» вважаються придбаними нею за нульовою вартістю. А сума доходу, отримана ОСОБА_3 внаслідок відчуження інвестиційного активу, становить 600000 грн. Таким чином, розмір отриманого ОСОБА_3 від відчуження часток товариств інвестиційного прибутку, який підлягав включенню до складу загального річного оподатковуваного доходу у 2006 році, становить 600000 грн., та з вказаної суми остання повинна сплатити до бюджету податок з доходів фізичних осіб в розмірі 78000 грн. (600000 грн. х 13%).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 78 000 грн податкове повідомлення - рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо визначення суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 436681,59 грн, то таке не ґрунтується на нормах законодавства, а тому податкове повідомлення - рішення в цій частині необхідно скасувати.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 в справі №2а-18284/09/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель

Повний текст ухвали складено 29.05.2017.