Справа № 806/1218/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року Житомир справа № 806/1218/17

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, заступника начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Радченко О.П. про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 27.02.2017,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, заступника начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Радченко О.П. про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 27.02.2017. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 27.02.2017 направив на адресу відповідачів звернення у якому просив отримати доступ до інформації:

- чи відома інформація про те, що підлеглий їм співробітник поліції ГУ НП в Житомирській області Беспалко М.М. з громадянкою ОСОБА_4 займаються вимаганням коштів у громадян;

- чи уповноважили співробітники поліції Дзиганський Р.Р. та Беспалко М.М. громадянку ОСОБА_4 представляти інтереси співробітників поліції Дзиганського Р.Р. та Беспалка М.М. в правоохоронних органах;

- що спільного у підлеглого їм співробітника поліції ГУ НП в Житомирській області Дзиганського Р.Р. та Беспалка М.М. з громадянкою ОСОБА_4, яка приймала участь у розповсюдженні наркотичних засобів (інформація інформаційного центру ГУ НП та Черняхівського ВП в Житомирській області).

Позивач вказує, що відповідачі інформацію на його звернення не надають, діють неправомірно та проявляють неправомірну бездіяльність в невиконанні вимог Закону України "Про інформацію", "Про звернення громадян".

Позивач направив на адресу суду електронною поштою заяву у якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника.

Представник відповідача подав до суду заперечення у яких просив відмовити у задоволенні позову, справу просив розглянути за його відсутності.

У відповідності до ч.4 ст.122 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області та заступника начальника ГУНП в Житомирській області Радченко О.П. із зверненням на отримання публічної інформації, в якому просив повідомити:

- чи відома інформація про те, що підлеглий їм співробітник поліції ГУ НП в Житомирській області Беспалко М.М. з громадянкою ОСОБА_4 займаються вимаганням коштів у громадян;

- чи уповноважили співробітники поліції Дзиганський Р.Р. та Беспалко М.М. громадянку ОСОБА_4 представляти інтереси співробітників поліції Дзиганського Р.Р. та Беспалка М.М. в правоохоронних органах;

- що спільного у підлеглого їм співробітника поліції ГУ НП в Житомирській області Дзиганського Р.Р. та Беспалка М.М. з громадянкою ОСОБА_4, яка приймала участь у розповсюдженні наркотичних засобів (інформація інформаційного центру ГУ НП та Черняхівського ВП в Житомирській області).

Зазначене звернення було направлено на адресу відповідачів 27.02.2017, що підтверджується чеком ЖД УДППЗ "Укрпошта".

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1, 03.03.2017 Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області за підписом заступника начальника Р.Р.Дзиганського була надана відповідь за вих. №483/18/01-2017 у якій позивача було проінформовано про те, що його запит уважно розглянуто та зазначено, що викладені факти неодноразово перевірялись, однак не знайшли свого підтвердження. Факт направлення вказаного листа позивачу підтверджується чеком ЖД УДППЗ "Укрпошти" та, відповідно до відстеження пересилання поштових відправлень, був вручений адресату особисто 04.03.2017.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та фактам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII (далі-Закон) під інформацією цей Закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст. 5 Закону кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання, та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Враховуючи вищенаведене та системний аналіз наведених вимог Закону, вбачається, що звернення позивача не є інформаційним запитом в розумінні Закону України "Про інформацію", оскільки позивач не просив надати йому збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді дані, необхідні йому для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів, а фактично звертався із зауваженням та скаргою на дії посадових осіб при виконанні ними функціональних обов'язків в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Згідно із ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У силу ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу ОСОБА_1 на його запит було надано відповідь Головним управлінням Національної поліції Житомирської області, яка була отримана ним особисто 04.03.2017.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про звернення громадян", не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Судом встановлено, що запит позивача до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, який є підставою для звернення до суду з даним позовом стосувався тих самих питань, що і запити від 17.11.2016 , 18.11.2016 та 20.02.2017, на які позивачу була дано повні, обгрунтовані відповідь по суті, що підтверджується судовими рішення Житомирського окружного адміністративного суду в адміністративних справах №806/3027/16, 806/3025/16, 806/482/17, 1006/17.

Відтак, виходячи з того, що поставлені у зверненнях позивача від 17.11.2016, 18.11.2016, 20.02.2017 та 27.02.2017 коло питань є ідентичним та випливають з одних і тих самих обставин, суд вказує про відсутність обов'язку у відповідача щодо розгляду повторного звернення від 27.02.2017, враховуючи факт відповіді на неодноразові аналогічні звернення.

Таким чином, твердження позивача про ненадання останньому відповіді на вказане звернення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а тому позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій (бездіяльності) Головного управління Національної поліції в Житомирській області, яка полягає у ненаданні ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 27.02.2017, в термін встановлений Законом, є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка начальника Головного управління Національної поліції Житомирської області від 13.01.2017 № 47/105/01/18-2017, з якої вбачається, що згідно п.9, 10 наказу Національної поліції України від 25.11.2015 № 108 дек "Про затвердження Положення про ДОТЗ Національної поліції України", п.10.5 наказу Національної поліції України від 10.05.2016 № 385 дек "Про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України" , наказу ГУ НП в Житомирській області від 10.01.2017 № 2 дек "Про затвердження положення про УОТЗ ГУНП в Житомирській області", відомості про особовий склад УОТЗ є інформацією з обмеженим доступом, учинення інших дій, які можуть призвести до розшифрування їх перед оточуючими як працівників УОТЗ, не допускається. Також зазначено, що службовим матеріалам, які оформлено працівниками УОТЗ під час перевірки запитів та звернень ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було надано гриф обмеження "для службового користування".

Враховуючи те, що запитувана позивачем інформація є інформацією з обмеженим доступом, а його доводи скаржника щодо не надання йому інформації на звернення, спростовані доказами, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що Головне управління Національної поліції Житомирській області діяло правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства при наданні відповіді на запит позивача.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дій (бездіяльності) співробітника поліції Радченко О.П. в частині ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 27.02.2017 та зобов'язання його надати інформацію, то суд зазначає, що така вимога задоволенню також не підлягає, оскільки за результатами розгляду звернення позивача йому була надана відповідь тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у зверненні питань, що узгоджується з положеннями ст. 15 Закону України "Про звернення громадян".

За нормами ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання надати відповідь на звернення ОСОБА_1 від 27.02.2017 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області та суб'єкта владних повноважень Радченка О.П. є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 86, 122, 128, 153-168, 254 КАС України, суд -

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева