Справа № 802/854/17-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

31 травня 2017 р. Справа № 802/854/17-а

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крапівницької Н. Л.,

секретаря судового засідання Федчук Т.Ю.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці

клопотання позивача ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області

до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 національний аграрний університет

про визнання протиправним та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

26.05.2017 року до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказів.

Через відділ прийому суду 26.05.2017 року представником позивача подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 26.05.2017 року позовну заяву залишено без руху.

30.05.2017 року недоліки позовної заяви позивачем усунено.

Ухвалою від 31.05.2017 року відкрито провадження в даній адміністративній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_1 національний аграрний університет та призначено справу та заяву про забезпечення позову до розгляду.

В судовому засіданні представники позивача підтримали клопотання про забезпечення позову та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в письмовому клопотанні.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову заперечував у повному обсязі.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення клопотання про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 117 КАС України, визначено, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.117 КАС України, суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Разом з тим, ч.4 зазначеної статті передбачено, що адміністративний позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до вимог ст. 117 КАС України підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття заходів забезпечення позову, необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому інститут забезпечення адміністративного позову згідно ст.ст. 3, 117 КАС України повинен відповідати завданню адміністративного судочинства забезпечувати захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових, чи службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Представник позивача в обґрунтування клопотання про забезпечення адміністративного позову зазначив, що до набрання законної сили рішення у справі за даним адміністративним позовом існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, а тому, позивач просить, зупинити дію оскаржуваних наказів, заборонивши відділу у ОСОБА_1 районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області здійснювати та забезпечувати погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування земель сільськогосподарського призначення ОСОБА_1 національному аграрному університету, а також заборонити кадастровим реєстраторам органів Держгеокадастру здійснювати реєстрацію у Державному земельному кадастрі даних земельних ділянок сформованих за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до наказів Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, а саме:

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4660/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:010/00002200";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4657/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:010/00002201";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4671/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:007/00002204";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4672/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:007/00002205";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4662/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:006/00002206";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4666/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:006/00002208";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4667/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:004/00002215";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4669/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:004/00002217".

Відповідно до частини 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ частиною 2 передбачено, що спори, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Крім того, позивачем не доведено існування виготовленої технічної документації із землеустрою та дій з боку відповідача щодо її затвердження, що є необхідним для проведення подальшої державної реєстрації відповідного права. Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про те, що посилання позивача на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, а також на те, що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття відповідних заходів забезпечення, в більшій мірі ґрунтується на припущеннях, а не на фактичних обставинах справи та наявних у ній доказах.

Також не заслуговують на увагу і доводи позивача на наявність очевидних ознак протиправності дій та рішень (наказів) відповідача, позаяк звернення до суду з позовом, предметом якого є визнання протиправними дій та скасування вищезазначених рішень (наказів), не є єдиним та беззаперечним доказом того, що такі дії або рішення є протиправними.

Поряд із цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суду необхідно враховувати співмірність заходів забезпечення адміністративного позову фактичним обставинам у даній справі та змісту заявлених позовних вимог. Тобто, заходи забезпечення адміністративного позову мають бути спрямовані на збалансування інтересів сторін до завершення судового розгляду справи.

Однак, на даний час питання щодо кола осіб, відносно яких прийняте у справі рішення може вплинути на їхні права, обовязки та інтереси є відкритим, а оскільки такі обставини входять в предмет судового доказування при розгляді справи по суті, а доводи поданого клопотання їх не містять, тому висновки позивача про його обґрунтованість не є належно підтвердженими.

Як вже зазначалось вище, положення ст. 117 КАС України передбачають, що обов'язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтоване клопотання сторони, в тому рахунку, із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Суд зазначає, що позивач не навів доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному ж випадку, позивачем не доведено у встановленому законом порядку факту існування обставин, вказаних у частині 1 статті 117 КАС України, що є необхідним для застосування відповідних заходів забезпечення позову.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подане позивачем клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 72, 117, 118, 165, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 сільської ради про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя підпис ОСОБА_7

Копія вірна Суддя:

Секретар: