Справа № 808/8807/15
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року К/800/26864/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Олендер І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року

у справі № 808/8807/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби

про скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" (далі - позивач, ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго") звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (далі - відповідач, СДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення СДПІ від 19 серпня 2015 року №, №, № та №.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби було проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" з питання дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти декларування податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «БК Спецбудмонтаж» за період вересень-грудень 2014 року та податку на прибуток у періоді, в якому відображені взаємовідносини із зазначеним контрагентом, за результатами якої складено акт від 31 липня 2015 року №8/28-04-41-00/00130872.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем положень пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 117 428,00 грн.; пункту 192.1 статті 192, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198, статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту на суму 383 392,00 грн.; пункту 192.1 статті 192, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198, статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування у розмірі 193 966 грн.; підпункту138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2, пункту 138.8 статті 138, статті 144, пункту 146.2 статті 146 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток у розмірі 1 658,00 грн. за період 2014 рік.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки, податковим органом 19 серпня 2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 117428 грн. та штрафні санкції у розмірі 58714 грн.; №, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у сумі 193966 грн. та нараховані штрафні санкції у розмірі 96983 грн.; №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість у сумі 383392,00 грн. та №, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 1658,00 грн. та нараховані штрафні санкції у розмірі 829,00 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовий дохід - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Порядок визначення доходів і їх склад встановлено статтею 135 ПК України, відповідно якої, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статі 137, на підставі документів, визначених пунктом 135.2 цієї статті та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається, відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності.

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 цього ж Кодексу витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 цього ж Кодексу не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 серпня 2013 року між позивачем та Українсько німецьким науково виробничим підприємством «Технічний центр діагностики та експертизи» укладено договір № 17523, за результатами якого НВП «ТЦ Діекс» склав звіт про технічний стан основних несучих та огороджених конструкцій будівлі службового корпусу позивача та розробив проект «ДТЕК Придніпровська ТЕС. Капітальний ремонт будівлі службового корпусу».

В процесі реалізації зазначеного проекту, позивач уклав з ТОВ «БК Спецбудмонтаж» (обраний за результатами проведення відкритих торгів) договір на виконання робіт №П568 від 07 серпня 2014 року.

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного договору ТОВ «БК Спецбудмонтаж», підрядник з однієї сторони, зобов`язується у 2014 році за завданням Позивача, замовник з другої сторони, на свій ризик зі своїх матеріалів виконати роботи на об`єкті: «ДТЕК Придніпровська ТЕС. Капітальний ремонт будівлі службового корпусу», зазначені в пункті 1.2 цього договору, а позивач - прийняти і оплатити такі роботи.

Фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку із господарською діяльністю платника податків, підтверджується первинними документами, зокрема, податковими накладними, довідками про вартість виконаних робіт, актами приймання виконаних будівельних робіт, прибутковими ордерами, довіреностями на отримання товару, товарно-транспортними накладними, накладними-вимогами на відпуск тощо.

Крім того, в матеріалах справи наявні листи - допуски найманих працівників ТОВ «БК Спецбудмонтаж», витяг з журналу інструктажу з охорони праці та акти приймання устаткування до монтажу.

Також, на підтвердження залучення ТОВ «БК Спецбудмонтаж», позивачем надано лист від ТОВ «БК Спецбудмонтаж» про погодження субпідрядних організацій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Схід-Клімат» та ПФ «Алрус», разом з їх установчими та дозвільними документами. Позивач, листом від 18 серпня 2014 року №4022/2110 погодив зазначені субпідрядні організації.

Судами попередніх інстанцій встановлено реальні зміни майнового стану позивача за спірними господарськими операціями.

Використання позивачем придбаних послуг у власній господарській діяльності підтверджується матеріалами справи.

Отже, з огляду на вищевказані обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності формування позивачем даних податкового обліку.

Крім того, суди обґрунтовано не прийняли до уваги висновки податкового органу щодо нікчемності правочинів, з урахуванням всіх обставин справи та вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби відхилити.

2. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

І.Я. Олендер