Справа № 823/37/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року справа № 823/37/16
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Рідзеля О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Черкаське міське управління юстиції, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
18.01.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Черкаське міське управління юстиції, в якому просив:

визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 11.01.2016 №32/к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Черкаського міського управління юстиції Черкаської області;

стягнути з Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що при прийнятті оскаржуваного наказу про його звільнення за прогул без поважних причин відповідач порушив вимоги трудового законодавства та не врахував причини, з яких позивач не вийшов на роботу у період з 21.12.2015 по 25.12.2015 включно. Так, в своїй позовній заяві позивач посилається на те, що був відсутній протягом зазначеного часу на роботі, у зв`язку із перебуванням на амбулаторному обстеженні у лікаря-терапевта амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Червона Слобода комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги».

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 у задоволенні даного адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 залишено без змін.

За наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 Вищий адміністративний суд України ухвалою від 05.04.2017 К/800/13694/16 постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також суд зазначає, що при касаційному перегляді позовних вимог ОСОБА_1 . Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 05.04.2017, зокрема, вказав, що суд першої інстанції не з`ясував поважність причини відсутності позивача на робочому місці в період з 21.12.2015 по 25.12.2015 включно, не допитав свідків, у тому числі, працівників медичної установи, у якій проходив лікування позивач, не перевірив медичні документи.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при розгляді справи.

18.04.2017 дана справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду.

Одночасно, суд зазначає, що третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Черкаське міське управління юстиції згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.05.2017 припинено в результаті ліквідації, про що 02.08.2016 було внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Розгляд справи розпочато у відкритому судовому засіданні. Однак, на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України після допиту свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні 13.05.2017, у зв`язку з прибуттям не всіх осіб, які беруть участь у справі, в судовому засіданні, яке проводилось 30.05.2017 суд дійшов до висновку продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювати фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, про що виніс відповідну ухвалу.

Дослідивши подані сторонами та амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Червона Слобода комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України, суд встановив таке.

25.09.2015 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Черкаського міського управління юстиції.

Відповідно до даних табелів робочого часу позивач у грудні 2015 року був відсутній на робочому місці у період з 21 грудня 2015 року до 31 грудня 2015 року включно, про що було складено відповідні акти про відсутність на роботі протягом повного робочого часу за підписами начальника Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_3 , його заступника ОСОБА_4 та провідного спеціаліста Черкаського міського управління юстиції Качанової М.А.

Головним територіальним управлінням юстиції у Черкаській області наказом від 21.12.2015 №58/09 створено комісію для з`ясування обставин відсутності позивача на роботі у складі: начальника Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_3 , його заступника ОСОБА_4 та провідного спеціаліста Черкаського міського управління юстиції Качанової М.А., якій доручено здійснити перевірку наявності позивача на своєму робочому місці, а у разі його відсутності здійснити виїзд за місцем його проживання та направити запити до державних органів з метою підтвердження перебування позивача на лікуванні чи обстеженні.

Комісією протягом 21.12.2015 25.12.2015 було зафіксовано відсутність позивача на робочому місці, про що складено відповідні акти (т. 1 а. с. 63 70).

Наказом Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 11.01.2016 №32/К позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни та звільнено із займаної посади з 11.01.2016 за прогул без поважних причин на підставі ч.4 ст.40 Кодексу законів про працю України, а також проведено розрахунок.

Вищевказаний наказ було прийнято на підставі подання начальника Черкаського міського управління юстиції Свіренюка О.О. від 04.01.2016 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, доповідних записок заступника начальника Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 21.12.2015 та від 28.12.2015, актів відсутності працівника на робочому місці від 21.12.2015 25.12.2015, пояснень позивача щодо відсутності його на робочому місці та листа Департаменту охорони здоров`я Черкаської обласної державної адміністрації від 05.01.2016 року. Вказаними актами підтверджується відсутність позивача на роботі протягом робочих годин у періоді з 21.12.2015 до 31.12.2015.

Як доказ поважності причин відсутності з 21.12.2015 до 31.12.2015 на робочому місці позивач надавав відповідачеві письмове пояснення, в якому повідомив, що його відсутність на робочому місці була викликана захворюванням: у зазначений період він знаходився на амбулаторному обстеженні та лікуванні у лікаря-терапевта з хворобою трахеїт. На підтвердження цього надав довідку від 25 грудня 2015 б/н лікаря-терапевта амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Червона Слобода комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_2 та листок непрацездатності, однак відповідач визнав поважною відсутність позивача на робочому місці виключно у період, за який було надано листок непрацездатності з 28.12.2015 по 31.12.2015, довідку від 25 грудня 2015 року відповідач не врахував, вважаючи, що нею не підтверджується неможливість перебування позивача на роботі.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався, що поважність причин його відсутності на роботі з 21 грудня по 25 грудня 2015 року, включно, підтверджується довідкою медичної установи амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Червона Слобода комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги». На думку позивача, ця довідка є належним доказом його непрацездатності у цей період.

В судовому засіданні, яке проводилось 13.05.2017 судом як свідок була допитана лікар-терапевт амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Червона Слобода комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_2 . Вказана особа пояснила, що 21.12.2015 вона вела прийом у вищевказаній амбулаторії з 09 год. 00 хв. до 15 год. 30 хв. Ближче до обіду до неї звернувся ОСОБА_1 , 1988 р. н. із скаргами на біль у горлі, кашель із скудною мокротою та температуру тіла 37,1 37,2 оС та вказав, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 . Свідок пояснила, що паспортні дані позивача нею не перевірялись. Талон на прийом до лікаря позивач ОСОБА_2 не надав, оскільки через брак фінансування медичного закладу така форма первинної облікової документації в амбулаторії відсутня.
Так як, позивач вказав, що мешкає у Черкаському районі, що територіально відноситься до меж обслуговування комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», а ОСОБА_2 не знала, чи є лікар, який би вів прийом хворих в амбулаторії села Леськи, вона прийняла позивача. Оформити лікарняний лист позивач свідка не просив, проте вона роз`яснила йому, що в подальшому оформлення листка тимчасової непрацездатності є неможливим. На це позивач відповів, що йому потрібен лише медичний огляд.
ОСОБА_2 в судовому засіданні 13.05.2017 пояснила, що 21.12.2015 провела медичне обстеження позивача та призначила йому лікування, оскільки саме це він і просив. Зі слів ОСОБА_1 свідком було встановлено, що він хворів другий день, вдома він самостійно приймав протизастудний чай, проте скаржився на загальну слабкість, підвищену температуру тіла, біль у горлі та періодичний кашель із скудною мокротою, тому свідок поставила йому діагноз: ГРВІ, гострий трахеїт.
Свідок також пояснила, що позивач сказав, що буде лікуватися вдома.
Свідок зазначила, що у позивача був легкий стан протікання хвороби, та вказала, що при такому стані здоров`я, як його описав позивач при проведенні обстеження 21.12.2015 та 25.12.2015, вона ходить на роботу та виконує свої службові обов`язки. Також свідок пояснила, що аналізи позивач здавати відмовився, щоденникові записи про стан здоров`я та медичного лiкування хворого 22.12.2015, 23.12.2015 та 24.12.2015 не велись.
Свідок в судовому засіданні пояснила, що призначила позивачеві прийти на повторний огляд на п`ятий день, тобто 25.12.2015. У зазначений день при проведенні повторного медичного огляду позивач звернувся до свідка з вимогою оформити йому лікарняний лист, проте, як зазначила в судовому засіданні свідок, вона йому відмовила, посилаючись на те, що 21.12.2015 вже роз`яснювала позивачеві на неможливість оформлення листка непрацездатності заднім числом та на вимогу позивача видала довідку довільної форми, яка засвідчила факт звернення позивача для призначення йому амбулаторного лікування.
Крім того, свідок в судовому засіданні зазначила, що станом на день нового розгляду справи в суді 13.05.2017 вона вважає, що 25.12.2015 видала довідку позивачеві неправомірно, що також підтверджується висновками викладеними за результатами перевірки виконавчою дирекцією Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.
Суд зазначає, що 26.01.2016 головним спеціалістом відділу експертизи тимчасової непрацездатності та якості медичних послуг виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_5 , з відома та в присутності головного лікаря комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Черкаської районної ради ОСОБА_6 , відповідно до пункту 6 частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пункту 8.1. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 № 455, за наказом директора виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.01.2016р. № 28, у зв`язку з підготовкою відповіді на письмове звернення Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 05.01.2016 № 35, шляхом ознайомлення з первинною обліковою медичною документацією, здійснено цільову перевірку обґрунтованості видачі довідки від 25.12.2015 (без номера), ОСОБА_1 , працівнику Головного територіального управління юстиції у Черкаській області лікарем-терапевтом лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Червона Слобода, що знаходиться в структурі КЗ «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Черкаської районної ради, на термін з 21.12.2015 по 25.12.2015, включно, за результатами якої складено довідку від 26.01.2016.

Так, у вказаній довідці зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що довідка (без номера), терміном з 21.12.2015 по 25.12.2015, була видана лікарем-терапевтом амбулаторії с. Червона Слобода, у зв`язку з проходженням обстеження та лікуванням, ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

У амбулаторії с. Червона Слобода надано заяву-клопотання ОСОБА_1 від 21.12.2015 на ім`я головного лікаря КЗ «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Черкаської районної ради щодо проходження обстеження та лікування в зазначеному вище лікувально-профілактичному закладі. Разом з тим, заява-клопотання не погоджена з головним лікарем, чи його заступником, не скріплена підписом керівника та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу, що суперечить вимогам пункту 1.9. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 № 455. Тобто, зазначена вище заява-клопотання не є чинною.
Медична картка, що була представлена на ім`я ОСОБА_1 , не відповідає формі № 025/о, визначеній наказом МОЗ України «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форм власності та підпорядкування» від 14.02.2012 № 110. У представленій медичній картці є щоденники огляду ОСОБА_1 (21.12.2015 та 25.12.2015), але у медичній документації відсутні результати призначених додаткових методів обстеження, Отже, діагноз захворювання, зазначений у медичній картці, є невмотивованим (не ґрунтується на результатах лабораторних та інструментальних методах обстеження).
Також в довідці виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.01.2016 зазначено, що оскільки Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом МОЗ України від 13.11.2001 № 455, довідка довільної форми про перебування застрахованої особи на амбулаторному обстеженні та лікуванні з приводу захворювання не передбачена довідка довільної форми від 25.12.2015 на ім`я ОСОБА_1 видана всупереч вимогам нормативно-правовим документам МОЗ України та є необґрунтованою.
Судом досліджено надані свідком в судовому засіданні 13.05.2017 медичну карту позивача та журнал реєстрації амбулаторних хворих у період з 21.12.2015 по 25.12.2015, а також надані 25.05.2017 комунальним закладом «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на виконання вимог ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 13.05.2017 завірені належним чином копії особистої медичної книжки ОСОБА_1 , 1988 р. н, форми первинної облікової документації №074/о Журнал реєстрації амбулаторних хворих у період з 21.12.2015 по 26.12.2015, пояснюючої лікаря-терапевта АЗПСМ с. Червона Слобода ОСОБА_2 , заяви ОСОБА_1 .

Так, із вказаних документів судом встановлено, що тимчасова непрацездатність позивача не підтверджена записами в зазначеній вище медичній документації, оформленій щодо ОСОБА_1 , 1988 р. н. у період з 21.12.2015 по 26.12.2015.
Крім того, з листа комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 22.05.2017 №751/01, наданого суду 25.05.2017 (т.2 а. с. 98) судом також встановлено, що іншої первинної медичної документації, оформленої щодо ОСОБА_1 , 1988 р. н. у період з 21.12.2015 по 26.12.2015 не існує.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає про таке.

Згідно з пунктом 1.3. Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 9 квітня 2008 року № 189 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України4 липня 2008 року № 589/15280 (далі Положення №189), непрацездатність (утрата непрацездатності) це стан здоров`я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров`я.

Тимчасова непрацездатність це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.
Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455 (далі Інструкція № 455).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції №455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Пунктом 1.2. Інструкції №455 закріплено,що видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6 цієї Інструкції.

Так, згідно з п. 1.13 Інструкції №455 іноземцям, які тимчасово перебувають на території України і не працюють на підприємствах, в установах і організаціях України, видається витяг з медичної карти амбулаторного чи стаціонарного хворого, де вказується термін тимчасової непрацездатності, якщо інше не передбачено міжнародними угодами.

Відповідно до п.2.7 Інструкції №455 особам, направленим фельдшером здоровпункту під час робочої зміни до лікувально-профілактичного закладу, листок непрацездатності видається з моменту звернення у здоровпункт у разі визнання їх тимчасово непрацездатними. Особам, не визнаним тимчасово непрацездатними, лікарем лікувально-профілактичного закладу видається довідка довільної форми з позначкою про час звернення до лікувально-профілактичного закладу, а у випадку, коли працівник звертався в здоровпункт в нічну зміну, видається листок непрацездатності з часу звернення у здоровпункт до закінчення робочої зміни.

Захворювання студентів вищих навчальних закладів І-ІV рівнів акредитації та учнів професійно-технічних навчальних закладів засвідчується довідкою форми № 095/о «Довідка про тимчасову непрацездатність студента, учня технікуму, професійно-технічного училища, про хворобу, карантин і інші причини відсутності дитини, яка відвідує школу, дитячий дошкільний заклад», затвердженою наказом МОЗ України від 29.12.2000 № 369 (п. 2.16 Інструкції №455).

Пунктом 2.17 Інструкції №455 передбачено, що довідка довільної форми, засвідчена підписом головного лікаря і печаткою лікувально-профілактичного закладу, видається особам, які проходять обстеження:

з приводу встановлення причинного зв`язку захворювання з умовами праці, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України;

за направленням слідчих органів, прокуратури і суду.

Пунктом 2.18 Інструкції №455 встановлено, що довідка довільної форми, засвідчена підписом завідувача відділення та печаткою лікувально-профілактичного закладу, видається:

у разі тимчасової непрацездатності громадян, які шукають роботу, і безробітних, враховуючи період їх професійної підготовки та перепідготовки;

особам, які проходять обстеження в лікувально-профілактичних закладах за направленням військових комісаріатів;

особам, які проходять додаткове наркологічне обстеження в умовах стаціонару відповідно до пункту 11 Інструкції про профілактичний наркологічний огляд та його обов`язкові обсяги, затвердженої наказом МОЗ України від 28.11.97 № 339, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.12.97 за № 586/2390;

особам, які проходять діагностичне обстеження в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, за відсутності ознак тимчасової непрацездатності.

Особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації (п. 2.19 Інструкції №455).

Також відповідно до п. 3.4 Інструкції №455 встановлено, що особі, яка здійснює догляд за хворою дитиною, після закінчення максимального терміну листка непрацездатності, передбаченого законодавством України, якщо дитина продовжує хворіти, то, видається довідка за формою, встановленою МОЗ України (ф. N 138/0). Довідка про догляд за хворою дитиною видається до одужання дитини від гострого захворювання або досягнення ремісії у разі загострення хронічного захворювання, з продовженням у порядку, передбаченому п.2.2 цієї Інструкції.

Для догляду за хворим старше 14 років, який знаходиться на стаціонарному лікуванні, згідно з висновком ЛКК про необхідність індивідуального догляду, видається довідка довільної форми, засвідчена підписом головного лікаря та печаткою лікувально-профілактичного закладу (п. 3.16 Інструкції №455).

Жінкам, які не підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, видається довідка форми № 147/о «Довідка для призначення і виплати державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування», затвердженої наказом МОЗ України від 18.03.2002 № 93, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.04.2002 за № 346/6634 (п. 6.6 Інструкції №455).

Отже, з врахуванням вищевикладеного, вбачається, що довідка довільної форми про перебування застрахованої особи на амбулаторному обстеженні та лікуванні з приводу захворювання положеннями Інструкції №455 не передбачена.
Одночасно суд зазначає, що, на думку позивача, факт його тимчасової непрацездатності у період з 21 грудня по 25 грудня 2015 року включно, підтверджується саме такою довідкою довільної форми від 25 грудня 2015 б/н лікаря-терапевта амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Червона Слобода комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Свєтлової Л.А.
Таким чином, суд зазначає, що відповідно до вимог законодавства України, діючого на момент виникнення спірних відносин, єдиним належним доказом на підтвердження тимчасової непрацездатності позивача у період з 21.12.2015 по 25.12.2015 включно, як особи, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем та була застрахованою особою в розумінні положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» є листок непрацездатності, який, проте, відсутній.
Згідно з пунктом 1.7 Інструкції №455 видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Відповідно до пп. 2.1 п.2 Інструкції №455 у разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях.

Відповідно до пп. 2.2 п.2 Інструкції №455 при втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів. Якщо непрацездатність триває понад 10 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення, а надалі ЛКК, яка призначається керівником лікувально-профілактичного закладу, після комісійного огляду хворого, з періодичністю не рідше 1 разу на 10 днів, але не більше терміну, встановленого для направлення до МСЕК.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Інструкції №455 визначено, що для догляду за дорослим членом сім`ї та хворою дитиною, старшою 14 років, при лікуванні в амбулаторно-поліклінічних умовах листок непрацездатності видається на термін до 3 днів. Як виняток, залежно від важкості перебігу захворювання та побутових умов, цей термін може бути продовжений за рішенням ЛКК, а в разі її відсутності - головного лікаря, але не більше 7 календарних днів.

Згідно з пунктом 5.1.4 Положення № 189, яким установлюється єдиний порядок організації та проведення експертизи тимчасової непрацездатності, лікуючий лікар відображає в медичних картах амбулаторного (стаціонарного) хворого скарги, анамнез, у т. ч. страховий (за останні 12 місяців), дані об`єктивного огляду, додаткових методів обстеження та інше, які є підставою для визначення діагнозу та видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, перелік необхідних лікувальних та оздоровчих заходів, консультацій відповідно до стандартів медичних технологій лікувально-діагностичного процесу та протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями, рекомендований режим; номер документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, термін, з якого до якого він виданий, дату наступної явки хворого на прийом, направлення на ЛКК.

При цьому суд наголошує, що тимчасова непрацездатність позивача не підтверджена записами в первинній медичній документації оформленої щодо ОСОБА_1 , 1988 р. н. у період з 21.12.2015 по 26.12.2015, наданій суду амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Червона Слобода комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» (т. 2 а. с. 99 110).
Отже, оскільки на момент видачі вказаної довідки позивач був працевлаштований, а Інструкцією №455 така форма документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність громадян у разі захворювання чи травми як довідка довільної форми про перебування застрахованої особи на амбулаторному обстеженні та лікуванні з приводу захворювання не передбачена, вбачається, що довідка від 25.12.2015 б/н видана ОСОБА_1 лікарем-терапевтом амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Червона Слобода комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на термін з 21.12.2015 по 25.12.2015 видана всупереч вказаним вище вимогам законодавства України, що також відображено в довідці виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової працездатності від 26.01.2016 про результати цільової перевірки обґрунтованості видачі цієї довідки (т. 2 а. с. 111 112).

Таким чином, на підставі вище викладеного та враховуючи, що тимчасова непрацездатність позивача не підтверджена записами в первинній медичній документації, суд приходить до висновку, що надана позивачем довідка від 25 грудня 2015 б/н лікаря-терапевта амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Червона Слобода комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Свєтлової Л.А. в обґрунтування поважності своєї відсутності на роботі у період з 21 грудня по 25 грудня 2015 року включно не є належним доказом факту тимчасової непрацездатності позивача у вказаний період.
Щодо пояснень свідка ОСОБА_2 , наданих в судовому засіданні 13.05.2017 суд зазначає про таке.

Так, вказана особа пояснила, що свій висновок про наявність захворювання у позивача вона, як лікар-терапевт зазначеної вище медичної установи, зробила на підставі слів позивача, зазначивши, що при такому стані здоров`я, як його описав позивач при проведенні обстеження 21.12.2015 та 25.12.2015, вона ходить на роботу та виконує свої службові обов`язки.

Інші обстеження на підтвердження діагнозу не проводились.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що покази свідка ОСОБА_2 також не можна вважати допустимим доказом факту тимчасової непрацездатності позивача, оскільки ці покази не підтверджені іншими належними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом надано оцінку всім доказам, поданим сторонами та амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Червона Слобода комунального закладу «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» та встановлено відсутність обставин, що підтверджували б тимчасову непрацездатність позивача у період з 21.12.2015 по 25.12.2015 включно.

Поважність зазначеної позивачем обставини, що унеможливлювала виконання ним роботи у вказаний період не підтверджена.
Інших підстав, що унеможливлювали виконання позивачем у період з 21.12.2015 по 25.12.2015 включно, своїх трудових та службових обов`язків сторонами не названо та судом не встановлено.
Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

При цьому, відповідно до пункту 4 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Тобто чинний Кодекс законів про працю України у статті 40 визначає прогул як підставу для розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

- Хоча чіткого визначення прогулу законодавство не містить, пункт 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 визначає прогул як відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Таке визначення узгоджується і з пунктом 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Отже, прогулом вважається неявка на роботу без поважних причин протягом усього робочого дня, а також відсутність працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Прогул є порушенням трудової дисципліни, за яке власник має право звільнити працівника або оголосити йому догану.

Суд також враховує, що поважність причин для відсутності на робочому місці є оціночною категорією у кожному конкретному випадку, проте, при новому розгляді даної адміністративної справи, судом встановлено їх відсутність.
Таким чином на підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позивач вчинив прогул відсутність на робочому місці понад три години без поважних причин.

Тому з урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, діючого на момент виникнення спірних відносин, та матеріалів справи, суд вважає, що оскаржуване рішення відповідач прийняв з дотриманням вимог законодавства України, а позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), зокрема у п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього кодексу.

Керуючись статтями 14, 41, 86, 128, 159-163, 167, 185-187, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель