Справа № 308/6269/16-а
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6269/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

-головуючого судді Шепетко І.О.,

-за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

-позивача ОСОБА_2,

-представника позивача ОСОБА_3,

-представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві, інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві майора поліції ОСОБА_6 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 ПС2 № 730006 від 12.04.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, за порушення п. 31.4.3 «в» ПДР України. Свої вимоги мотивував тим, що не вчиняв даного правопорушення, оскільки при винесенні постанови не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною статтею. Зазначає, що 12.04.2016 року, рухаючись на службовому автомобілі до ЗОКЛ ім. А.Новака, був впевнений, що такий є технічно справний, оскільки попередньо його оглянув. Тільки після зупинки інспектором поліції і вказівки на непрацюючу фару, він дізнався про зазначену несправність та збирався до гаражу, що на території лікарні, для усунення несправностей, оскільки СТО о четвертій ранку зачинені. Однак, поліцейський виніс щодо нього оскаржувану постанову, яку вважає безпідставною та такою, що винесена неправомірно, оскільки поліцейським не досліджено всіх обставин справи та не встановлено в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, зазначив, що наявність події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП в діях позивача підтверджена, постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства. Також зазначив, що твердження позивача щодо того, що він перед початком руху ретельно перевірив справність фар в режимі ближнього світла є не достовірними, оскільки при зупинці автомобіля інспектором ліва фара не працювала в режимі ближнього світла взагалі. Окрім того, водій міг помітити зі свого місця відсутність світла з лівого боку, оскільки рухався у темну пору доби. Водночас, як видно і на відеозаписі з боді-камери поліцейського, водій не заперечував про вищезазначену несправність автомобіля і зазначає те саме у самій позовній заяві. На підставі наведеного, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 12.04.2016 року інспектором роти № 2 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві майором поліції ОСОБА_7 було винесено постанову ОСОБА_3 ПС2 № 730006 від 12.04.2016 року відносно гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

В оскаржуваній постанові відповідач зазначив, що 12.04.2016 року о 04 год. 20 хв. у м. Ужгород по вул. Митрака біля буд. 7, водій гр. ОСОБА_2 керував транспортним засобом «TOYOTA Hiace», номерний знак «4350ІКА», з непрацюючою світловою сигналізацією, а саме не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 «в» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

На спростування доводів відповідача, позивач в своєму позові зазначає, що постанова, винесена незаконно, оскільки, він не порушував правил дорожнього руху, інспектор поліції безпідставно виніс постанову відносно нього.

В той же час, як випливає зі змісту позовної заяви, позивач не заперечує, що 12.04.2016 року о 04 год. 20 хв. у м. Ужгород по вул. Митрака біля буд. 7, він керував транспортним засобом «TOYOTA Hiace», номерний знак «4350ІКА», без увімкненої лівої фари ближнього світла.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з боді-камери поліцейського встановлено, що сам факт того, що ліва фара ближнього світла на автомобілі під керуванням гр. ОСОБА_2 ані в момент зупинки поліцейським, ані під час судового розгляду, позивачем не заперечується.

Згідно з п. 19.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої, зокрема, на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Згідно п. 31.4 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності, зокрема, коли зовнішні світлові прилади не відповідають таким вимогам: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність за дане правопорушення настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до положень пунктів першого та другого частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; та, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, - мною було прийнято рішення зупинити даний автомобіль.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст. 70 КАС України випливає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, а обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки субєктом владних повноважень доказано правомірність свого рішення та дій щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 730006 від 12.04.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Зазначена постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення. Адміністративне стягнення у вигляді штрафу накладене на гр. ОСОБА_2 в межах санкції статті. Доказів, які могли б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено. Постанова відповідачем винесена правомірно, відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстав для її скасування не має.

Відповідно до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України 25 травня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено і підписано 29 травня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 158-163, 185-186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві, інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві майора поліції ОСОБА_6 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8