Справа № 466/2332/17
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/2332/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Дмитришин Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Личаківського обєднаного управління пенсійного фонду України у м. Львові про визнання дій протиправними та зобовязання витини певні дії ,-

встановила:

30.03.17 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом , в якому, з врахуванням уточнених вимог, просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ/2592-VI, постанови Кабміну від 30.09.15р. № 763 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 31.05.12р. № 505», постанови Кабміну від 09.12.15р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», постанови Кабміну від 27.07.16р. № 488 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабміну від 09.12.15р. № 1013», довідок військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-21 вих-17 від 25.01.17р. та № 18/2вих-17 від 25.01.17р. та зобовязати відповідача виплатити відповідно до вказаних довідок, згідно ч.1 ст. 46 Закону України від 09.07.2003р. № 1058-VI, вказаних законів і постанов Кабміну різницю за минулий час з 01.01.2016р.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач з 08.12.2010р. виплачує йому пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» після звільнення з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів у військових формуваннях військової прокуратури Західного регіону України в розмірі 90% від середньомісячної суми заробітної плати з включенням всіх видів оплати праці, на які нараховано страхові внески, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Розрахунок пенсії на час звільнення проводився з розміру місячного окладу грошового утримання, що включає посадовий оклад начальника відділу в сумі 2250,00 грн. і оклад за військовим званням «полковник юстиції» 135,00 грн., надбавки за вислугу років - 834,75 грн. та загальної скоригованої суми додаткових видів грошового забезпечення, виплачених протягом 60 календарних місяців служби підряд 15632,03 грн.

Відповідно до вищевказаних довідок, що видавались йому для предявлення в управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова №18/2-21вих-17 від 25.01.2017 та №18/2-22вих-17 від 25.01.2017, суми грошового забезпечення для перерахунку пенсії становлять 24 958,37 грн. 30798,87 грн.

07.03.2017р. він звертався до УПФУ в Шевченківському районі м. Львова , правонаступником якого на даний час є Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України у м. Львові , з вимогою проведення йому перерахунку пенсії на підставі вказаних довідок, однак 14.03.2017р. отримав відповідь про відмову в перерахунку пенсії з посиланням на те, що з 01.01.2015р. положення Закону України «Про прокуратуру» щодо проведення перерахунків пенсії працівникам прокуратури згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України №213 від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» втратили чинність, відтак на даний час відсутній Закон, що регулює питання перерахунку пенсій, призначених згідно Закону України «Про прокуратуру», тому відсутні правові підстави для перерахунку такої пенсії.

Позивач вважає, що вказане рішення субєкту владних повноважень прийнято всупереч положень Конституції та законів України, без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, тобто є також необґрунтованим, та грубо порушує його права та законні інтереси.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та уточненнях. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позивачем вимог заперечила повністю, посилаючись на письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та Законами України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова з 8 грудня 2010 року виплачує позивачу ОСОБА_2 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» після звільнення його з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів у військових формуваннях військової прокуратури Західного регіону України, довічно, в розмірі 90% від середньомісячної суми заробітної плати з включенням всіх видів оплати праці, на які нараховано страхові внески, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991.

Згідно ч. 17 вказаного Закону, перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи, які виплачувались у відповідності до діючої на той час редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007.

Розрахунок пенсії проводився з розміру місячного окладу грошового утримання, що включає посадовий оклад начальника відділу в сумі 2250,00 грн. і окладу за військовим званням «полковник юстиції» 135,00 грн., надбавки за вислугу років - 834,75 грн. та загальної скоригованої суми додаткових видів грошового забезпечення, виплачених протягом 60 календарних місяців служби підряд - 15632,03 грн., згідно п. 13.1 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008р.

Як вбачається із виданих позивачу довідок військової прокуратури Західного регіону України для предявлення в УПФУ в Шевченківському районі міста Львова №18/2-21вих-17 від 25.01.2017 та №18/2-22вих-17 від 25.01.2017, суми грошового забезпечення для перерахунку пенсії становлять відповідно 24 958,37 грн. та 30 798,87 грн.

Однак, після звернення позивача 07.03.2017р. УПФУ в Шевченківському районі міста Львова з вимогою проведення перерахунку пенсії відповідно до вказаних довідок, листом від 14.03.2017 за №Д-25 йому було відмовлено з посиланням на те, що з 01.01.2015 положення Закону України «Про прокуратуру» щодо проведення перерахунків пенсії працівникам прокуратури згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України №213 від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» втратили чинність, на даний час відсутній Закон, що регулює питання перерахунку пенсій, призначених згідно Закону України «Про прокуратуру», а відтак відсутні правові підстави для перерахунку призначеної позивачу пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ, що діяла станом на жовтень 2001 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Крім цього, відповідно до ч. 17 вказаного Закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок. призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

На думку суду, безпідставною є відмова відповідача у перерахунку пенсії з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VІІ від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки відповідач застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, а таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність.

Відтак, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури, управління пенсійного фонду повинно застосовувати норму, яка діяла на час призначення пенсії, а тому внесені у подальшому зміни до ст.50-1 Закону України №1789-ХІІ/2592-VІ стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Диспозиція пункту 5 Прикінцевих положень Закону України №213-VIII від 02.03.2015, на який посилається відповідач, за своїм змістом передбачає втрату чинності з 01.06.2015 норм щодо призначення пенсії як реалізацію права на пенсійне забезпечення та жодним чином не стосується перерахунку уже призначених пенсій, який регламентується ч.ч.12 і 17 ст.50-1 Закону України №№ 1789- ХІІ/2592-VІ.

Щодо застосування ст.50-1 вказаного Закону у часі, то згідно ст. 22 Конституції України, закріплені права і свободи не є вичерпаними, гарантуються і не можуть бути скасовані , при прийняті нових законів, або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Разом з цим, Конституційний Суд України неодноразово розглядав пов'язані з реалізацією права на соціальний захист питання і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Відповідна правова позиція висловлена у рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/1999 від 06.07.1999, №5-рп/2002 від 20.03.2002, №8-рп/2005 від 11.10.2005 №6-рп/2007 від 09.07.2007 та №1-9/2015 від 13.05.2015.

А саме, у рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/2002 від 20.03.2002р. вказано, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, Що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

В рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.ч.1, 2 ст.8, ч.2 спи 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (ч.1 ст.46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

Також, Конституційний суд України своїм рішенням № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод особи, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики. Пенсійне забезпечення громадян, які виконують або виконували державні функції на посадах зі спеціальним статусом є важливим елементом державних гарантій матеріального і соціального захисту відповідних осіб з метою належного виконання ними особливих професійних обов'язків. Тому право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню або обмеженню згідно з вимогами статей 22 та 64 Конституції України. Для зазначених категорій осіб передбачено особливий порядок пенсійного забезпечення з урахуванням їх правового статусу, професійних обов'язків, підвищених вимог до дисципліни, обмежень та інших особливостей, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, що й зумовило встановлення додаткових гарантій соціального забезпечення таких осіб.

Окрім того, Конституційний суд України у своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Оцінюючи викладене, Конституційний суд України у своїх рішеннях формулює розуміння сутності соціальних гарантій для військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, визначає, що зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення (призначення), перерахунку пенсій виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі № 21-348а13. А саме зазначено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом №3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Відповідно до ч.1 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності до Конституції України і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію України як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість відмови відповідача у перерахунку пенсії, що викладена у листі № Д-25 від 14.03.2017р.

Окрім цього, згідно ч.4 ст.45 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок призначеної пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно.

Оскільки така заява подана 07.03.2017, пенсію слід було перерахувати без обмеження суми пенсійної виплати та без зазначення кінцевої дати з 01.03.2017 в розмірі 22462 грн. 53 коп. (з розрахунку 90% від 24958,37грн., згідно довідки № 18/2-2Івих-17 від 25.01.2017) щомісячно, за період з 01.12.2015 по 01.09.2016 - дати набуття права на чергове підвищення пенсії, а в подальшому - в розмірі 27718 грн. 98 коп. (з того ж розрахунку 90% від 30798,87грн. згідно довідки №18/2-22вих-17 від 25.01.201).

Таким чином, відповідно постанови Кабінету Міністрів України №763 від 30.09.2015 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505» та довідки прокуратури Західного регіону України №18/2-2Івих-17 від 25.01.2017 позивач набув право на підвищення пенсії на 5264,93 грн. щомісячно з 01.12.2015 по 01.09.2016 - дати набуття права на чергове підвищення пенсії.

Чергове підвищення пенсії відбулося з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 488 від 27.07.2016 «Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. №1013» на 10521,38 грн., щомісячно згідно довідки військової прокуратури Західного регіону України №18/2-22вих-17 від 25.01.2017.

Виплата пенсії за минулий час регламентується ч.1 ст.46 вказаного Закону України №1058-ІV від 09.07.2003, яка передбачає виплату нарахованих сум пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, не більше ніж за 3 роки до дня звернення за отриманням пенсії з одночасною (в один прийом) виплатою всієї суми неотриманої пенсії за 12 місяців.

Отже, одночасно з перерахуванням пенсії станом на 01.03.2017 слід здійснити виплату різниці у пенсії у період з 01.12.2015 по 01.12.2016. в сумі 78 948,51 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 22, 58, 64 Конституції України, ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. №2663-ІІІ), ст.ст.2, 6, 14, 17-20, 72, 94, 158- 163, 167, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Львові щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ/2592-VI, постанови Кабміну від 30.09.15р. № 763 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 31.05.12р. № 505», постанови Кабміну від 09.12.15р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», постанови Кабміну від 27.07.16р. № 488 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабміну від 09.12.15р. № 1013», довідок військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-21 вих-17 від 25.01.17р. та № 18/2вих-17 від 25.01.17р.

Зобовязати Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України у м. Львові без обмеження суми пенсійної виплати і без зазначення кінцевої дати, здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ/2592-VI, постанови Кабміну від 30.09.15р. № 763 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 31.05.12р. № 505», постанови Кабміну від 09.12.15р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», постанови Кабміну від 27.07.16р. № 488 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабміну від 09.12.15р. № 1013», довідок військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-21 вих-17 від 25.01.17р. та № 18/2вих-17 від 25.01.17р. з одночасною виплатою суми неотриманої пенсії за 12 місяців, станом на 01.03.2017р. в сумі 78 948,51 грн.

Виплатити ОСОБА_2, відповідно до довідок військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-21 вих-17 від 25.01.17р. та № 18/2вих-17 від 25.01.17рр., згідно ч.1 ст. 46 Закону України від 09.07.2003р. № 1058-VI, вказаних законів і постанов Кабміну різницю за минулий час з 01.01.2016р.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1