Справа № 2-а-119/11/1424
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2012 р.Справа № 2-а-119/11/1424

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в місті Одесі в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційну скаргу начальника Управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання протиправними дій та стягнення недоотриманих сум одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання неправомірними дій та стягнення щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2008-2010 роки у розмірі 7288 грн.. Одночасно позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що він є постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»має право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Однак протягом 2008-2010 років зазначена допомога була нарахована та виплачена відповідачем у значно меншому розмірі.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПСЗН Южноукраїнської міської ради Миколаївської області за 2008-2010 роки у відмові в перерахунку та виплаті компенсації на оздоровлення, як евакуйованому, в розмірі меншому ніж це встановлено ст. ст. 48 та 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області провести перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2010 роки в порядку ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, начальник УПСЗН Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом не прийнято до уваги положення ст. ст. 62 та 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч. 2 ст. 4 і ст. 51 Бюджетного кодексу України, а також зміст постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 26 липня 1996 року № 836 щодо розміру виплати одноразової грошової допомоги на оздоровлення. Крім того, судом не застосовано наслідки пропущення строку звернення до суду, передбаченні ст. ст. 99 та 100 КАС України. На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування оскарженого судового рішення з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні вимог позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

У 2008-2010 роках УПСЗН Южноукраїнської міської ради Миколаївської області позивачу виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

У листопаді 2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок допомоги на оздоровлення за 2008-2010 роки на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 06 грудня 2010 року за № 6152/07 відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в такому перерахунку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»є пріоритетними перед постановами Кабінету Міністрів України.

Проте, із розглядом судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_1 за період 2008 2009 років погодитись не можна.

Так, відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2009 роки лише у січні 2011 року, тобто з порушенням встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України процесуального строку.

На підставі наведених вище положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання відповідача провести перерахунок та виплатити допомогу на оздоровлення за 2008-2009 роки із залишенням цих вимог без розгляду.

В той же час, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про перерахунок та виплату вказаної допомоги за 2010 рік є правильним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»внесено зміни до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких щорічна допомога на оздоровлення виплачується постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп/2008 від 22 травня 2008 року положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що стосуються виплат, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Із врахуванням викладеного позивач, як постраждалий від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, з травня 2008 року має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакції до 28 грудня 2007 року).

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Як встановлено матеріалами справи, відповідачем виплачено позивачу щорічну допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії за 2010 рік після винесення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Виходячи з вищенаведеного відповідач при виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2010 році в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»), діяв неправомірно та з порушенням норм чинного на момент виплати допомоги на оздоровлення законодавства.

Із врахуванням викладеного висновок суду першої інстанції про задоволення вимог ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання останнього провести нарахування та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є правильним та обґрунтованим.

Оскільки судом першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання останнього провести нарахування та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2010 рік правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає постанову міського суду у вказаній частині без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу начальника Управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2011 року в частині визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання останнього провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, за 2008-2009 роки - скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_1 у вказаній частині - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: