Справа № 806/162/17
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року Житомир справа № 806/162/17

категорія 6.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шимоновича Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, треті особи: головний інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області ОСОБА_2, управління державного архітектурно-будівельного контролю м. Житомира Житомирської міської ради про скасування припису,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати припис головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області ОСОБА_2 від 18.07.2016 № 167/16-к про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відносно ОСОБА_1, як незаконний. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду", головні інспектори будівельного нагляду здійснюють свої повноваження відносно обєктів нагляду, а не відносно фізичних осіб. А тому вважає, що головний інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області не мав права здійснювати перевірку щодо виконання фізичною особою припису та вийшов за межі повноважень при здійсненні перевірки. Також, вказує, що він не є власником будинку № 71 по вул. Черняховського та не є власником земельної ділянки, на якій розташований будинок, а тому, вважає, що перевіркою не встановлено дійсні обставини справи та відсутні докази, які підтверджують, що саме він здійснив прибудову до будинку № 71 по вул. Черняховського. Стверджує, що головний інспектор не виходив на обєкт перевірки, а викликав його до себе в кабінеті надав на підпис документи. Зважаючи на порушення відповідачем порядку проведення перевірки, відсутність доказів здійснення саме ОСОБА_1 прибудови до будинку, просить скасувати прийнятий припис як незаконний.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача подала заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Також, до матеріалів справи долучила письмові заперечення проти позову, за змістом яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що у період з 12.07.2016 по 18.07.2016 головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області ОСОБА_2 проведено позапланову перевірку на обєкті будівництва "Будівництво прибудови до частини житлового будинку, за адресою місто Житомир, вулиця Черняховського, 71", за результатами якої складено акт від 18.07.2016 (а.с. 8).

Актом перевірки зафіксовано, що ОСОБА_1 не виконав вимоги припису № 28/6/15 від 23.04.2015, чим порушив вимоги статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункту 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 N 553.

За наслідками проведеної позапланової перевірки, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області ОСОБА_2 видано ОСОБА_1 припис № 167/16-к від 18.07.2016, яким вимагає виконати вимоги припису № 28/6/15 від 23.04.2015 у термін до 18.01.2017, або добровільно демонтувати (а.с. 10).

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Як на одну з підстав протиправності припису, позивач стверджує про відсутність у головного інспектора будівельного нагляду повноважень на здіснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Проте, суд вважає такі доводи помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 N 553 (далі - Порядок N 553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до пункту 7 Порядку N 553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю;

вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки;

звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства;

вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

У ході судового розгляду справи зясовано, що підставами для проведення позапланової перевірки стали: перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог припису органу державного архітектурно-будівельного контролю та звернення гр. ОСОБА_3 від 24.06.2016.

Суд зазначає, що наведені обставини, відповідно до Порядку N 553, є безумовною підставою для проведення позапланової перевірки. При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача про відсутність у головного інспектора будівельного нагляду повноважень для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно пункту 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 N 294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до пункту 3 Положення N 294, основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме:

внесення на розгляд Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань, що належать до сфери діяльності Держархбудінспекції;

здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил;

виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Пунктом 7 Положення N 294 передбачено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до частин другої, третьої статті 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі якщо сільські, селищні, міські ради не утворили виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю, повноваження таких органів виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через відповідних головних інспекторів будівельного нагляду.

Головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі призначаються на посади та звільняються з посад центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, за погодженням у випадках, передбачених законом, із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

У свою чергу, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, відповідно до наказу Держархбудінспекції від 10.10.2014 № 272, забезпечує здійснення функцій та повноваження територіального органу, утвореного як структурний підрозділ апарату Держархбудінспекції, на території Житомирської області з 15.10.2014.

Відповідно до Положення про управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, затвердженого наказом Держархбудінспекції від 09.09.2015 № 993, основними завданнями Управління є забезпечення реалізації державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду у випадках, визначених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Зважаючи на те, що на момент проведення позапланової перевірки та прийняття спірного рішення, на території м. Житомира не було утворено виконавчого органу міської ради з питань державного архітектурно-будівельного контролю, суд, з урахуванням наведених положень законодавства, дійшов висновку, що головний інспектор будівельного нагляду наділений повноваженнями здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль, у тому числі: проводити перевірки, видавати приписи та контролювати їх виконання.

Щодо решти доводів позивача про порушення відповідачем порядку проведення перевірки, суд зазначає, що пунктом 9 Порядку № 553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Матеріалами справи підтверджено, що 12.07.2016 ОСОБА_1 був особисто ознайомлений з направленням для проведення позапланової перевірки № 604/16-к від 11.07.2016 (а.с. 44).

Також, фотознімками із відмітками часу та дати, а саме: 12.07.2017 зафіксовано, що прибудова до будинку не демонтована (а.с. 60-63).

Зазначені обставини спростовують доводи позивача про те, що головний інспектор нагляду не виходив на обєкт будівництва, а фактично провів позапланову перевірку в приміщенні Управління.

Щодо доводів позивача про відсутність доказів, які підтверджують, що саме він здійснив прибудову до будинку № 71 по вул. Черняховського у місті Житомирі без відповідних дозвільних документів, суд зазначає наступне.

Як уже встановлено судом, однією з підстав для проведення позапланової перевірки була перевірка виконання припису від 23.04.2015 № 28/6/15 (а.с. 48).

Зазначений припис був виданий за результатами проведеної позапланової перевірки, у ході якої встановлено, що громадянином ОСОБА_1 у період з 2007 року по 2010 рік за відсутності проектної документації та без дозвільного документу, що дає право виконувати будівельні роботи, виконані будівельні роботи з будівництва прибудови до власної частини житлового будинку за адресою: м. Житомир, вул. Черняховського,71 (влаштування бутового стрічкового фундаменту, стіни - деревяні, деревяна кроквяна система, влаштовано покрівлю з азбестоцементних листів, встановлені металопластикові вікна).

У ході судового розгляду справи зясовано, що припис від 23.04.2015 № 28/6/15 не був оскаржений позивачем у судовому порядку, є чинним, та у розумінні статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності, - обовязковий до виконання.

Дійсно, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не є власником будинку № 71 по вул. Черняховського та не є власником земельної ділянки, на якій розташований зазначений будинок (а.с. 12-13). Попри це, у матеріалах справи міститься письмове пояснення ОСОБА_1 від 20.04.2015, у якому останній зазначив, що у період з 2007 по 2010 рік ним була здійснена прибудова до будинку 71 по вул. Черняховського у м. Житомирі без дозвільного документа (а.с. 47).

Суд критично оцінює твердження представника позивача, про те, що ОСОБА_1 не надавав та не підписував жодних пояснень, з огляду на наступне.

Встановлено, що постановою начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на останнього штраф у сумі 510,00 грн (а.с. 49).

Зазначена сума штрафу була сплачена позивачем, що підтверджується квитанцією від 30.04.2015 (а.с. 50).

Встановлені обставини свідчать на користь висновку, що саме ОСОБА_1 була здійснена прибудова до будинку 71 по вул. Черняховського у м. Житомирі без відповідного дозвільного документа.

Оскільки припис від 23.04.2015 № 28/6/15 позивачем не оскаржено та не спростовано висновки попередньої позапланової перевірки у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що оспорюваний припис 18.07.2016 № 167/16-к прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними та допустимими доказами правомірність оспорюваного припису.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович