Справа № 335/5004/17
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5004/17 2-а/335/226/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя про визнання протиправними дій, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру довічного грошового утримання, зобовязання здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя (правонаступником якого є Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя) про визнання неправомірними дій Управління, розпорядження про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він з 01.08.1987 р. по 06.11.2000 р. проходив службу на різних посадах прокурора в прокуратурі Запорізької області, з 12.06.2003 р. по 19.05.2008 р. працював суддею господарського суду Запорізької області, а з 20.05.2008 р. по 04.10.2016 р. суддею Запорізького окружного адміністративного суду. 04.10.2016 року на підставі наказу Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2016 № 174-к був відрахований зі штату суду у в звязку зі звільненням у відставку, на день звільнення стаж роботи складав 28 років 8 місяців 24 днів. 05.10.2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя (правонаступником якого є відповідач) із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке було йому призначене розпорядженням № 198328 з 07.10.2016 у розмірі 90 % відповідно до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року). 05.12.2016 року відповідач своїм розпорядженням змінив розмір щомісячного довічного грошового утримання з 90 % на 80%. Позивач вважає, що дії відповідача щодо зменшення йому розміру довічного грошового утримання є незаконними та порушують вимоги Закону України «Про судоустрій та статус судій», а також його права на пенсійне забезпечення. Просить визнати протиправними дії відповідача та розпорядження про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці № 198328, зобовязати відповідача здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю розміру з урахуванням фактично виплачених сум.

Згідно п. 2 ч.1 ст.183-2 КАС України щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним особам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, інших соціальних виплат, доплат застосовується скорочення провадження, тому ухвалою суду по зазначеній адміністративній справі було відкрито скорочене провадження.

Згідно письмових заперечень представника відповідача, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддям у відставці, в тому числі тим, які вийшли у відставку після набрання чинності цим Законом, щомісячне довічне грошове утримання встановлюється у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90% суддівської винагороди. Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 р. за №1774-VІІІ встановлено обмеження щомісячного довічного грошового утримання максимальним розміром 10740,00 грн. та особливий порядок виплати в період роботи. Щомісячне довічне грошове утримання, яке призначене/перераховане з 01.01.2017 р. обмежується максимальним розміром 10740,00 грн. та застосовується особливий порядок виплати, що визначено п.25 розділу ХІІ Закону №"Про судоустрій та статус суддів". З 05.01.2017 р. відповідно до п.25 розділу ХІІ Закону "Про судоустрій та статус суддів" у випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Вважає, що підстави для призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% відсутні, у задоволенні вимог просить відмовити.

Приймаючи до уваги письмові заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 998 «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя припинено в результаті реорганізації шляхом злиття, правонаступником управління є Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з листопада 1979 року по грудень 1981 року проходив службу в лавах ОСОБА_2. З 01.08.1987 року по 06.11.2000 року проходив службу на різних посадах прокурора в прокуратурі Запорізької області, з 12.06.2003 року по 19.05.2008 року працював суддею господарського суду Запорізької області, а з 20.05.2008 року по 04.10.2016 року суддею Запорізького окружного адміністративного суду.

04.10.2016 року на підставі наказу Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2016 № 174-к був відрахований зі штату суду у в звязку зі звільненням у відставку.

05.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання.

07.10.2016 року відповідач виніс розпорядження № 198328 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Запорізького окружного адміністративного суду.

05.12.2016 року відповідач своїм розпорядженням змінив розмір щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 80 %.

Відповідно до ч.1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції діючий на час правовідносин визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Пунктом 34 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XI, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи судді зараховується період проходження строкової військової служби.

ОСОБА_1 працював на посадах судді 13 років 08 місяців 24 днів, на посадах прокурора в прокуратурі Запорізької області 13 років 03 місяці 05 днів , 2 роки проходив строкову військову службу. Відповідно до п. 34 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» цей стаж роботи зараховується до стажу роботи на посаді судді, отже його загальний стаж роботи, який враховується при визначенні розміру (відсотку) довічного грошового утримання судді у відставці складає 28 років 8 місяців.

За таких обставин згідно із п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір довічного грошового утримання ОСОБА_1 повинен складати 90 % суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 в справі № 1-8/2016 визначено, що частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 в справі № 1-8/2016 довічне грошове утримання суддям у відставці виплачується без обмеження його граничного розміру.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно до п. 8 ч. 4 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», незалежність судді забезпечується належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією гарантій незалежності судді (ч.6 ст.47). Вказана норма підтверджується рішенням Конституційного суду України в справі про гарантії незалежності суддів від 18.06.2007 р. №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема, від 24.06.1999 р. №6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20.03.2002 р. №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01.12.2004 р. №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01.12.2004 р. №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошував, що частина 3 статті 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, зокрема зменшення розміру довічного щомісячного грошового утримання суддів, що пов'язано із особливістю правового статусу суддів, як конституційних гарантій їх незалежності.

Відповідно до ст.ст. 133, 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» ст.2 Закону України «Про оплату праці» грошове утримання (заробітна плата) судді складається із суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладених у його постановах від 20 лютого 2012 року, 14 та 18 травня 2013 року, 6 листопада 2013 року, 4 березня 2014 року, 8 липня 2015 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 тощо), матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід)застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання.

За таких обставин матеріальна допомога на оздоровлення, отримана відповідно до довідки Запорізького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 у розмірі 14500 грн. (посадового окладу), має бути врахована при обчисленні розміру його довічного грошового утримання.

Таким чином суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо зменшення розміру довічного грошового утримання, призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України«Про судоустрій і статус суддів», з 90 % до 80 %, неврахування при визначенні розміру довічного грошового утримання матеріальної допомоги на оздоровлення є протиправними, оскільки не відповідають вимогам зазначеного Закону.

Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними доказами відповідача.

Керуючись статтями 5,6,71,160,161-163,167, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. про визнання протиправними дій, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру довічного грошового утримання та зобовязання здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання, -задовольнити.

Визнати неправомірними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо зменшення з 07.10.2016 року розміру довічного грошового утримання, призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з 90 % до 80 % та неврахування при визначенні розміру довічного грошового утримання матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити з 05.10.2016 року перерахунок довічного грошового утримання, призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України«Про судоустрій і статус суддів», у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю розміру з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі у 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рибалко Н.І.