Справа № 826/6545/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2017 року № 826/6545/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) з позовом до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просила:

скасувати постанову у виконавчому провадженні №50051034 від 10.02.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 230 255,81 грн.,

скасувати постанову у виконавчому провадженні №50051034 від 11.04.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою накладено арешт на все майно, що належать боржнику у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору 2 533 113,96 грн.,

скасувати постанову у виконавчому провадженні №50051034 від 12.04.2016 про розшук майна боржника, згідно з якою оголошено в розшук майно боржника: ТЗ марка: Volkswagen, модель Touareg, № кузова НОМЕР_2, ДНЗ: НОМЕР_3, рік випуску: 25.10.2006; марка: ПГМФ, модель: 8904, № кузова: відсутній, НОМЕР_4, рік випуску: 05.07.2007, що належить боржнику - ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50051034 від 03.02.2016, яка в установлений законом термін та спосіб позивачу не направлялись, що позбавило позивача на добровільне виконання рішення. При цьому, позивач посилається на рішення суду, яким скасовано вказану постанову про відкриття виконавчого провадження. А відтак, на його думку, подальше прийняття оскаржуваних постанов є передчасним та порушує права та інтереси позивача, тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовну вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, матеріалів виконавчого провадження № 50051034, письмових заперечень проти позову та всіх матеріалів, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішень не надав.

З урахуванням частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження №50051034 з примусового виконання виконавчого напису №965/002/08 ф, виданого 27.08.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим Олександром Олександровичем, про стягнення з громадянки ОСОБА_1 (Боржник) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» (Стягувач) боргу у розмірі 2 302 558,15 грн.

Постановою державного виконавця Атрошенко Л.І. від 03.02.2016 відкрито виконавче провадження №50051034, згідно якої документ про примусове виконання поданий 03.02.2016 та набрав законної (юридичної) сили: 27.08.2008.

Також цією постановою запропоновано боржнику самостійно виконати в 7-ми денний строк з моменту винесення постанови вимоги виконавчого напису.

У зв'язку з невиконанням боржником у наданий строк рішення, державним виконавцем Атрошенко Л.І. винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 10.02.2016 ВП №50051034.

Внаслідок несплати заборгованості боржником у встановлений строк державним виконавцем Атрошенко Л.І. винесено постанову від 11.04.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою накладено арешт на все майно, що належать боржнику у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору 2 533 113,96 грн. та постанову від 12.04.2016 про розшук майна боржника, згідно з якою оголошено в розшук майно боржника: ТЗ марка: Volkswagen, модель Touareg, № кузова НОМЕР_2, ДНЗ: НОМЕР_3, рік випуску: 25.10.2006; марка: ПГМФ, модель: 8904, № кузова: відсутній, НОМЕР_4, рік випуску: 05.07.2007, що належить боржнику - ОСОБА_1

Позивач вважаючи вказані постанови протиправними та такими, що призвели до порушення його прав та законних інтересів, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Згідно з частиною 1 статті 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (частина 1 статті 6 Закону №606-XIV).

Частиною 1 статті 17 Закону №606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, серед іншого, виконавчі написи нотаріусів (пункт 4 частини 2 статті 17 Закону №606-XIV).

Частина 1 статті 25 Закону №606-XIV визначає, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 5 статті 25 Закону № 606-XIV визначено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Також, відповідно до частини 1 статті 31 Закону №606-XIV, постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Позивач стверджує, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2016 не отримував. Про те, що відкрито виконавче провадження дізнався лише 11.04.2016, отримавши копію постанови на руки, тому був позбавлений можливості добровільно виконати виконавчий документ.

ОСОБА_1, вважаючи вказану постанову незаконною, яка порушує її права та охоронювані законом інтереси, звернулася з метою їх захисту до суду з позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2016 ВП №50051034.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2016 у справі №826/6548/16 за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження ВП №50051034 від 03.02.2016.

Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що оскаржувану постанову прийнято на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 24.10.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим Олександром Олександровичем. Відповідно до вказаного виконавчого напису останній може бути пред'явлений до виконання протягом року з дня його вчинення, а саме з 24.10.2012 по 24.10.2013.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса поданого 03.02.2016. Тобто, фактично строк на пред'явлення виконавчого документу до виконання сплив.

Судом зазначено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про повторне пред'явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання. Вказані обставини, обумовлюють відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують обставини переривання строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про відсутність підстав для винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, оскільки строк на пред'явлення виконавчого документу сплив. Доказів зворотного відповідачем не надано, а судом не встановлено.

Таким чином, є рішення суду, яке набрало законної сили та яким встановлено протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 50051034 від 03.02.2016, якою було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 965/002/08ф від 24.10.2012 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим Олександром Олександровичем з огляду на пропущення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Згідно приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, твердження позивача щодо неотримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50051034 від 03.02.2016 у встановлений законодавством строк відповідачем належним чином не спростовано та не доведено ним дотримання вимог положень статей 25 та 31 Закону № 606-XIV.

Водночас, згідно наявної копії супровідного листа відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 03.02.2016 №2261/11 щодо відкриття виконавчого провадження позивачем отримано копію постанови від 03.02.2016 - 11.04.2016, про що свідчить розписка позивача на цьому листі.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що позивачу не було відомо вчасно про відкриття виконавчого провадження № 50051034 та був позбавлений можливості самостійно виконати виконавчий документ.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону № 606-XIV строк для самостійного виконання рішення становить сім днів з моменту винесення постанови.

За приписами статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Статтею 57 Закону № 606-XIV передбачено, що для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Згідно положень Закону № 606-XIV починаючи вчинення виконавчих дій державний виконавець повинен переконатися в отриманні копії постанови про відкриття провадження та здійсненні ним заходів по добровільному виконанню рішення у строк встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 28.01.2015 року №3-217гс14 та від 06.07.2015 року №6-785цс15, згідно з якою, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Враховуючи те, що державний виконавець при винесені постанови про стягнення виконавчого збору не пересвідчився про те, чи отримав боржник постанову про відкриття виконавчого провадження №50051034 від 03.02.2016, суд приходить до висновку про те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 10.02.2016 ВП № 50051034 є передчасною та винесена в порушення вимог Закону № 606-XIV, а тому є протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

В той же час, оскільки суд прийшов до висновку про протиправність постанови про стягнення виконавчого збору від 10.02.2016 ВП № 50051034 та необхідність її скасування, то постанови, що приймались державним виконавцем з приводу її виконання, а саме про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.04.2016 та про розшук майна боржника від 12.04.2016 які є похідними і не можуть існувати без постанов про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, також підлягають скасуванню.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги довів суду наявність обставин, на яких ґрунтуються останні, у той час коли, відповідачем доводів позивача не спростовано.

Таким чином, проаналізувавши норми законодавства, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.02.2016, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.04.2016, про розшук майна боржника від 12.04.2016.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись вимогами статей 69-71, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову у виконавчому провадженні №50051034 від 10.02.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 230 255,81 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову у виконавчому провадженні №50051034 від 11.04.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою накладено арешт на все майно, що належать боржнику у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору 2 533 113,96 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову у виконавчому провадженні №50051034 від 12.04.2016 про розшук майна боржника, згідно з якою оголошено в розшук майно боржника: ТЗ марка: Volkswagen, модель Touareg, № кузова НОМЕР_2, ДНЗ: НОМЕР_3, рік випуску: 25.10.2006; марка: ПГМФ, модель: 8904, № кузова: відсутній, НОМЕР_4, рік випуску: 05.07.2007, що належить боржнику - ОСОБА_1

Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) сплачений нею судовий збір у розмірі 3404,98 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур