Справа № 464/1521/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5960/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у м.Львові апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 11 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов"язання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, яким просила визнати неправомірними дії щодо відмови в перерахунку пенсії із урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати з моменту її призначення відповідно до діючого на той час законодавства: ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 85 відсотків від заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з урахуванням стажу державної служби понад 15 років у розмірі 85% від заробітної плати. При цьому, всупереч вимог ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідачем безпідставно не включено до розрахунку заробітку, з якого визначається пенсія, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

На звернення позивача щодо здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії із врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, відповідачем листом від 20.02.2017 № К-10 у такому перерахунку відмовлено та розяснено про відсутність підстав для його проведення.

Позивач вважає такі дії відповідача щодо відмови провести перерахунок пенсії, з врахування сум, з яких сплачений збір на обовязкове пенсійне страхування, протиправними та такими, що порушують її конституційні права на належне пенсійне забезпечення.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 11 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова стосовно невключення до середньомісячного заробітку державного службовця матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, сум індексації для обчислення пенсії ОСОБА_1. Зобов»язано відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», починаючи з 01.02.2017, з урахуванням інших видів виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати) згідно з поданими довідками про заробітну плату, якими передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно Закону України «Про державну службу», у розмірі 85% середньомісячного заробітку державного службовця, на який нараховано та утримано страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

Стягнуто з Державного бюджету України через територіальне управління Державної казначейської служби у Львівській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1280 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» в редакції закону, чинній на час призначення пенсії, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб та індексація заробітної плати не входить до переліку складових заробітної плати для призначення пенсії державному службовцю. Крім того, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-V-ІІІ від 02.03.2015 з 01 червня 2015 року пенсії, призначені порядку та на умовах Закону України «Про державну службу» не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід звдовольнити частково з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 28 квітня 2010 року ОСОБА_1 призначено пенсію згідно із Законом України «Про державну службу». Пенсію обчислено відповідно до довідки про складові заробітної плати за період з 01.04.2008 по 31.03.2009 в розмірі 85 % від заробітної плати з урахуванням стажу роботи на посадах державного службовця пона 15 років.

Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова при призначенні пенсії всупереч вимог, встановлених ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», безпідставно не включило до розрахунку заробіток, з якого визначається пенсія, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, з яких було сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

На звернення позивача щодо перерахунку призначеної пенсії з урахування матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, з яких було сплачено страхові внески на обовязкове державне пенсійне страхування, Галицьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Львова листом від 20.02.2017 за № К-10 у такому перерахунку відмовлено, покликаючись на відсутність правових підстав для його проведення.

Позивач, вважаючи дії відповідача неправомірними, звернулась до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (в редакції, чинній на день призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995 № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України Про оплату праці, визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Частиною другою статті 33 Закону України Про державну службу, передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, статтею 66 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

В даному випадку при вирішенні спірних правовідносин перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не положення Законів України "Про державну службу" та "Про оплату праці", які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 14.05.2013 (справа № 21-125а13) та від 03.06.2014 (справа № 21-134а14), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Беручи до уваги вищевикладені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що отримані позивачем суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з яких фактично нарахований та сплачений збір на обовязкове державне пенсійне страхування, входять до системи оплати праці державного службовця, а тому мають бути враховані при обчисленні пенсії.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України Про оплату праці).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно ст.66 Закону України Про пенсійне забезпечення враховуються при обчисленні пенсій.

При цьому, виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане із фактом звернення особи за таким перерахунком.

Слід зазначити, що з самого визначення поняття пенсії слідує, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Водночас, при визначенні дати, з якої слід позивачу провести перерахунок та виплату пенсії, судом враховано порядок звернення за перерахунком пенсії та строки перерахунку й виплати пенсії, встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, враховуючи дату звернення ОСОБА_1 до органу пенсійного фонду із відповідною заявою (15 лютого 2017 року), пенсія підлягає перерахунку, починаючи з 01 лютого 2017 року.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є покладення обовязку на відповідача провести перерахунок пенсії у розмірі 85 % від заробітної плати з включенням до заробітку, з якого визначалася пенсія, інших видів виплат, з яких справлялись страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати), починаючи з 01 лютого 2017 року.

Згідно вимог ч.1 ст.94 Кодексу адіністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладену процесуальну норму КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне оскаржувану постанову змінити, оскільки судові витрати на користь позивача слід стягнути не з Державного бюджету України, а за рахунок бюджетних асигнувань Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у третьому абзаці резолютивної частини постанови суду першої інстанції має місце допущення описки в частині зазначення найменування відповідача «обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова» замість вірного «Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова», що підлягає виправленню відповідно до вимог ст. 169 КАС України.

Згідно п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому встановлені обставини у справі дають підстави суду апеляційної інстанції змінити постанову суду першої інстанції з вищевикладених мотивів.

Одночасно колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч.10 цієї статті постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 197, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова задовольнити частково, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 11 квітня 2017 року у справі №464/1521/17 змінити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1280,00 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень сплаченого судового збору.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4