Справа № 461/7140/16-а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року № 876/5105/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтерсах ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської Ради, про визнання протиправною та скасування ухвали, зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В :

03 листопада 2016 року ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 03 жовтня 2016 року, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 1 ухвали Львівської міської ради №3165 ,,Про додаткові заходи щодо впорядкування перевезень у м. Львові" від 28 січня 2010 року.

Також позивач просив зобов'язати Львівську міську раду вчинити дії, пов'язані з відновленням руху приміських маршрутних таксі до попередніх кінцевих зупинок у м. Львові, в тому числі Стрийського напрямку, до попередньої кінцевої зупинки ,,Приміський вокзал" м. Львів, вул. Городоцька та утриматись від вчинення дій - прийняття рішень, розпоряджень, ухвал, пов'язаних з визначенням або обмеженням руху внутрішньообласних, міжміських, приміських маршрутних таксі на території міста Львова, окрім прийняття рішень, розпоряджень, ухвал, пов'язаних з погодженням кінцевих зупинок внутрішньообласних, міжміських, приміських маршрутних таксі на території міста Львова.

Постановою від 21 березня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в задоволенні позовних вимог відмовив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тим обставинам, що виключно обласні державні адміністрації наділені повноваженнями приймати рішення про забезпечення пасажирських перевезень на приміських та міжміських маршрутних таксі загального користування, а відтак органи місцевого самоврядування не вправі приймати рішення, зокрема обмежувати рух приміських маршрутних таксі, на території відповідного населеного пункту.

Отже, на думку позивача, приймаючи ухвалу №3165 ,,Про додаткові заходи щодо впорядкування перевезень у м. Львові" в частині обмеження руху внутрішньообласних автобусних маршрутів, Львівська міська рада грубо порушила вимоги ст. 19 Конституції України, ст. 30 Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 1, 7, 35 Закону України ,,Про автомобільний транспорт ", пункт 28 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18 лютого 1997 року, Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затверджене ухвалою Львівської міської ради №3704 від 08 липня 2010 року, внаслідок чого, прийняла протиправне рішення, яке виходить за межі наданих законом повноважень, оскільки організацію пасажирських перевезень на внутрішньообласних маршрутних таксі, здійснює виключно Львівська обласна державна адміністрація.

Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції не встановив наданих законом повноважень Львівської міської ради в частині регулювання руху приміських маршрутних таксі, а відтак не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

З огляду на викладене позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 28.01.2010 року з метою вдосконалення автобусної маршрутної мережі, належної організації пасажирських перевезень на автобусних маршрутах у м. Львові, запобігання аварійним ситуаціям і порушенням у сфері дорожнього руху Львівська міська рада прийняла ухвалу №3165 ,,Про додаткові заходи щодо впорядкування перевезень у м.Львові".

При цьому міська рада керувалась Законами України ,,Про автомобільний транспорт", ,,Про дорожній рух", ,,Про місцеве самоврядування в Україні", постановами Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року № 176 ,,Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту", від 10.10.2001 року № 1306 ,,Про правила дорожнього руху", від 03.12.2008 року № 1081 ,,Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування" (зі змінами), наказом Міністерства транспорту України від 21.01.1998 року № 21 ,,Про затвердження Порядку і умов організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом", ухвалою міської ради від 27.12.2007 року № 1488 ,,Про впорядкування перевезень пасажирів автомобільним транспортом загального користування у м. Львові".

Вказаною ухвалою Львівська міська рада вирішила: 1. Рух приміських та міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутів на території м.Львова обмежити до таких найближчих за напрямами в'їзду у м.Львів автостанцій та погоджених місць кінцевих зупинок: 1.1. Для маршрутів Стрийського напрямку до автовокзалу на вул.Стрийській, 109; 1.2. Для маршрутів Пустомитівського напрямку до вул.Городоцької, 112 (приміський вокзал); 1.3. Для маршрутів Жовківського, Буського та Радехівського напрямків до автостанції на вул.Б.Хмельницького, 225; 1.4. Для маршрутів Городоцького напрямку до вул.Городоцької, 112 (приміський вокзал); 1.5. Для маршрутів Яворівського напрямку до вул.Т.Шевченка, 136-140; 1.6. Для маршрутів Золочівського напрямку до вул.Личаківської, 162-182; 1.7. Для маршрутів Бібрського напрямку до вул.Луганської, 2; 1.8. Для маршрутів Брюховицького напрямку до вул.Під Дубом, вул.Джерельної (а.с.43).

21 жовтня 2016 року, з метою з'ясування правових змін в системі внутрішньо обласних пасажирських перевезень, представник позивача надіслав на адресу Львівської обласної державної адміністрації та Львівської міської ради адвокатські запити з проханням надати інформацію та копії документів, котрі свідчать про прийняття будь-яких рішень, пов'язаних зі зміною організації пасажирських перевезень на приміських і міжміських автобусних маршрутах Жидачівського, Стрийського, Роздільського, Миколаївського напрямків, а також інформацію та копії документів, які свідчать про визначення кінцевої зупинки вищевказаних приміських і міжміських автобусних маршрутів.

На адвокатський запит Львівська обласна державна адміністрація листом за вих. №1-1/3620-2 повідомила, що обласна державна адміністрація не приймала жодних рішень щодо зміни кінцевої зупинки приміських маршрутних таксі Стрийського напрямку. Зміна кінцевих зупинок приміських маршрутних таксі (з жовтня 2016 року) відбулась на підставі ухвали Львівської міської ради №3165 ,,Про додаткові заходи щодо впорядкування перевезень у м. Львові" від 28 січня 2010 року.

Листом за вих. №2503-337125 від 25 жовтня 2016 року Львівська міська рада повідомила представника позивача про те, що на підставі ухвали Львівської міської ради №3165 від 28 січня 2010 року рух приміських та міжміських автобусних маршрутів (з жовтня 2016 року) обмежений до найближчих за напрямками в'їзду у Львів автостанцій.

Вважаючи ухвалу Львівської міської ради №3165 ,,Про додаткові заходи щодо впорядкування перевезень у м. Львові" від 28 січня 2010 року протиправною, позивач звернувся з означеним позовом до суду, оскільки, на його думку, міська рада не наділена повноваження приймати оскаржену ухвалу.

Також позивач вважає ухвалу такою, що обмежує рух приміських, міжміських та внутрішньообласних автобусних маршрутів на території міста Львова до найближчих за напрямами в'їзду у м. Львів автостанцій, зокрема Стрийського напрямку до автовокзалу на вул. Стрийській, 109.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржена ухвала винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права і є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу приписів ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Частиною 1 статті 10 Закону України ,,Про місцеве самоврядування" ( в редакції, чинній на час прийняття оскарженої ухвали) визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ст. 30 Закону України ,,Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, затвердження маршрутів і графіків руху місцевого пасажирського транспорту незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством.

Стаття 6 Закону України ,,Про дорожній рух" ( в редакції станом на 2010 рік) визначала, що до компетенції міської ради у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

За змістом абзацу 5 пункту 28 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 року, місця зупинки автобусів приміських маршрутів на території населених пунктів, крім автостанцій, погоджують виконавчі органи сільських, селищних і міських рад.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що приймаючи оскаржену ухвалу міська рада діяла в межах своєї компетенції, оскільки саме до її віддання належить організація дорожнього руху на території міста, погодження місця зупинки автобусів приміських маршрутів на території міста.

При цьому суд першої інстанції аргументовано відхилив доводи позивача про порушення відповідачем вимог Закону України ,,Про автомобільний транспорт", оскільки вказаний Закон регламентує порядок організації пасажирських перевезень, , а не організацію дорожнього руху на території міста чи району.

Суд першої інстанції також вірно зазначив, що Львівська міська рада у п. 6 ухвали рекомендувала Львівській області державній адміністрації впорядкувати роботу приміських та міжміських автобусних маршрутів у відповідності до вказаних вимог, що узгоджується з наведеними позивачем вимогами Закону України ,,Про автомобільний транспорт".

Оскільки ухвала Львівської міської ради від 28.01.2010 № 3165 ,,Про додаткові заходи щодо впорядкування перевезень у м. Львові" стосується виключно організації транспортного руху приміських та міжміських внутрішньообласних маршрутів на території м. Львова до найближчих за напрямками в'їзду у м. Львів автостанцій та погоджених місць кінцевих зупинок, що не суперечить наведеним вище нормативно-правовим актам, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2017 року у справі № 461/7140/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 25 травня 2017 року.