Справа № 822/1292/17
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1292/17

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року 12:15 год.м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівМайстер П.М. Шевчука О.П. Ковальчук О.К.
при секретарі за участі:Бачок О.В. позивача: ОСОБА_1 , представника позивача: Дяденчука А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Міністерства оборони України про повернення без розгляду на доопрацювання документів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 3 групи з 18.11.2015, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 03.06.2016 №38, пункт 176;

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності;

- зобов`язати Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановленні інвалідності відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 у період з 02.12.1985 по 18.10.1986 проходив військову службу в складі діючої армії під час бойових дій в Демократичній республіці Афганістан та має статус учасника бойових дій, що підтверджується довідкою виданою Хмельницьким об`єднаним міським військовим комісаріатом Хмельницької області №67 від 10.05.2016.

Позивач вказує, що за результатами судово-медичного обстеження ОСОБА_1 складено акт судово-медичного обстеження №1296 від 29.10.2015, з 18.11.2015 йому встановлено третю групу інвалідності, причиною інвалідності визначено поранення, контузія, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.

З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності третьої групи ОСОБА_1 звертався до Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату з відповідною заявою.

Згідно з даними витягу з протоколу комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №38 від 03.06.2016 комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів позивача до Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату на доопрацювання у зв`язку з відсутністю документів, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Зазначає, що листом Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату №7/1697/3 від 04.07.2016, позивача повідомлено про повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, оскільки, відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачене пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року.

Позивач вважає вищевказану відмову протиправною, а тому звернувся із вказаним адміністративним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений судом належним чином, 25.05.2017 року надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 у період з 02.12.1985 по 18.10.1986 проходив військову службу в складі діючої армії під час бойових дій в Демократичній республіці Афганістан та має статус учасника бойових дій.

З 18.11.2015 ОСОБА_1 довічно встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, захворюванням які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Відповідно до направлення військового комісара Хмельницького ОМВК В.І. Тамбовця №129 від 15.10.2015 проведено судово-медичне обстеження ОСОБА_1 .

За результатами вищевказаного судово-медичного обстеження ОСОБА_1 складено акт судово-медичного обстеження №1296 від 29.10.2015.

З 18.11.2015 позивачу довічно встановлено третю групу інвалідності, причиною інвалідності визначено поранення, контузія, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи актом судово-медичного обстеження №1296 від 29.10.2015, витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця Протокол №783 від 13.11.2015, Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії АВ №0683737 від 02.12.2015.

З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності третьої групи позивач звернувся до Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату з відповідною заявою.

Згідно з даними витягу з протоколу комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №38 від 03.06.2016 комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів позивача до Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату на доопрацювання у зв`язку з відсутністю документів, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Листом Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату №7/1697/3 від 04.07.2016, позивача повідомлено про повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, оскільки, відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачене пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року.

Позивач, вважаючи, що відповідачем порушено його право на отримання одноразової грошової допомоги, був вимушений звернутися до суду на його захист.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (ст. 1 Закону N 2011-XII).

Згідно з ч. 1 статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами у справі, Хмельницькою обласною медико-соціальною комісією позивачу з 18.11.2015 року була встановлена третя група інвалідності, яка настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Позивач отримав право на призначення відповідної одноразової грошової допомоги з 18.11.2015 року, а тому звернувся із заявою до Міністерства оборони України про призначення та виплати такої допомоги у зв`язку з встановленням 3-групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

На день подання позивачем зазначеної заяви механізм розгляду таких звернень та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначався правовими нормами Постанови КМ України від 25 грудня 2013 р. N 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (надалі - Порядок N 975).

Як встановлено в судовому засіданні, за результатами розгляду заяви позивача відповідачем в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (протокол засідання № 38 від 03.06.2016 року), було прийнято рішення про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих позивачем.

Вказане рішення мотивоване відсутністю документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що вони не пов`язані із вчиненням позивачем кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

За приписами абзацу 2 п. 13 Порядку N 975 відповідач, Міністерство оборони України, як Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Тобто, ні правові норми Порядку N 975 ні правові норми Закону N 2011-XII не наділяють Відповідача правом на прийняття рішення за результатами розгляду звернень осіб у вигляді "повернення на доопрацювання", та не передбачають підстав для можливого ухвалення саме такого рішення.

В розумінні вимог ст.19 Конституції України, відповідач як орган державної виконавчої влади зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд звертає увагу, що суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Таким чином, суд не вправі зобов`язувати суб`єктів владних повноважень чи їх посадових осіб приймати (видавати, створювати) певні нормативно-правові чи інші рішення.

Отже, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з того, що суд не повинен вирішувати питання зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень, прийняти позитивне чи інше рішення по заяві позивача, адже Міністерство оборони України повинне діяти в межах Закону і своїх повноважень при прийнятті будь-яких рішень. Таким чином зобов`язання відповідача - Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановленні інвалідності відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача, виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не можуть бути задоволені.

Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч. 2 ст. 8 КАС України).

Відповідно до ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зазначає про наявність порушеного права позивача на належний розгляд відповідачем його звернення щодо призначення та виплати відповідної одноразової грошової допомоги. Вказане порушене право позивача підлягає судовому захисту, виключно шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги та прийняти рішення у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про повернення без розгляду на доопрацювання документів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни третьої групи з 18.11.2015 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги та прийняти рішення у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

В решті позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 29 травня 2017 року 17:00

Головуючий суддя судді П.М. Майстер О.П. Шевчук О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя