Справа № 756/2255/17
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/2255/17 Головуючий у 1-й інстанції: Васалатій К.А.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій щодо відмови позивачу у обчисленні (перерахуванні) та виплаті пенсії за вислугу років з 15.02.2016 без обмеження її граничного розміру - у розмірі 15 064, 34 грн щомісячно та відмови в обчисленні (перерахуванні), призначенні, переведенні та виплаті пенсії за вислугу років з 24.11.2016 без обмеження її граничного розміру - у розмірі 16 745, 16 грн; зобов'язання відповідача здійснити позивачу обчислення (перерахування) та виплату заборгованості пенсії за вислугу років з 15.02.2016 згідно довідки Генеральної прокуратури України № 18-121 зп без обмеження її граничного розміру (виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяців роботи) - у розмірі 15 064,34 грн щомісячно та обчислення (перерахування), призначення, переведення та виплату пенсії за вислугу років з 24.11.2016 згідно довідки Генеральної прокуратури України № 18-1685 від 23.11.2016 зп без обмеження її граничного розміру (виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяців роботи) - у розмірі 16 745, 16 грн щомісячно, під час роботи на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», тобто без обмежень, передбачених частиною четвертою ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2017 вищевказаний адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2016 позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014.

30.08.2016 позивач звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі вимог Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, обчисленої за останні 24 календарні місяці роботи на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-121 зп від 15.02.2016 та проведення її нарахування та виплату без обмеження її розміру (а.с. 24).

19.09.2016 листом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 23325/06 від 19.09.2016 позивача повідомлено, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.05.2016 зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 з часу звернення - з 15.02.2016 на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-121 зп від 15.02.2016. Рішення суду виконано у повному обсязі і для повернення до розгляду цього питання відсутні підстави (а.с. 27).

24.11.2016 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про обчислення (перерахування), призначення, переведення та виплату позивачу без обмеження граничного розміру пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991.

Листом № 38920/06 від 07.12.2016 позивачу повідомлено з 01.06.2015 скасовані норми щодо призначення та перерахунку раніше призначених пенсій, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 гр. та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 50 Закону України «Про статус ветеранів війни, Гарантії їх соціального захисту») у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, на умовах, передбачених цим Законом, пенсія, призначена до цієї статті, не виплачується (а.с. 28).

Згідно копії трудової книжки вбачається, що позивач з 01.09.1991 по 29.06.1996 навчалася у вищому юридичному закладі, а з 29.08.1996 по даний час працює в органах прокуратури на прокурорських посадах.

Відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» № 2663-III від 12.07.2001) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Частиною п'ятої вказаної статті Закону визначено, що до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Частиною дванадцятою статті було передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті).

01.10.2011 набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011, яким зокрема частину першу статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 замінено двома частинами. Так, частину другу викладено в наступній редакції: пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

У зв'язку із наведеним з 01.10.2011 частини дванадцяту та сімнадцяту слід вважати тринадцятою та, відповідно вісімнадцятою.

Відповідно до змін, внесених до вказаної правової норми згідно із Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27.03.2014, який набрав чинності 01.04.2014, «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності 01.01.2015, розмір пенсії у відсотковому відношенні до заробітної плати зменшено і незалежно від стажу роботи становить: з 01.04.2014 - 70%, з 01.01.2015 - 60%.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, станом на 31.03.2014 загальний стаж позивача на прокурорських посадах, з урахуванням половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (з 01.09.1991 по 29.06.1996), складає 20 років 0 місяців 2 дні, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011, давало право на перерахунок пенсії виходячи з розміру 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати.

В подальшому, у зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 текст частини вісімнадцятої статті 50-1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» якого норми Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991, які регулювали, зокрема, питання перерахунку пенсії, втратили чинність.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури, станом на час спірних правовідносин, регулюється правилами статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014.

Згідно частин тринадцятої, двадцятої цієї норми, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, станом на 31.03.2014 законодавством було встановлено право позивача на перерахунок пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій працівників.

Як вбачається з довідки Генеральної прокуратури України № 1685 від 23.11.2016 заробітна плата станом на 18.11.2016 складає 18 605, 73 грн, яка є більшою ніж та, що зазначена в довідці № 18-212 зп від 15.02.2016 , що свідчить про збільшення заробітної плати працюючого прокурора.

Проте, на момент звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії питання такого перерахунку чинним законодавством не врегульоване, в той час як передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України.

При цьому, пунктом 13 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14 жовтня 2014 року було зобов'язано Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, зокрема, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

На думку колегії суддів, відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

За принципом верховенства права, що визначений у частині четвертій статті 8 КАС України, забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Слід зазначити, що питання щодо неприйняття Урядом України рішень у визначений законом строк неодноразово було предметом розгляду Європейським судом з прав людини.

Так, у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» Суд зазначив, що в період з квітня по грудень 2006 року Кабінет Міністрів України мав визначити розмір надбавки до пенсії, яка підлягала виплаті заявникам. Жодного рішення з цього питання не було прийнято. У цьому випадку відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені статтею 1 Першого протоколу. Отже, було порушення права заявників, передбаченого статтею 1 Першого протоколу, за період з 2 квітня по 31 грудня 2006 року (пункти 54 - 56).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Будченко проти України» Суд також зазначив, що відповідне законодавство, яке звільняло заявника від певних виплат, було ухвалено у 1999 році та згідно з ним відповідний механізм мав бути запроваджений протягом чотирьох місяців. Проте його було запроваджено тільки через десять років. Для пояснення такої бездіяльності не було надано жодних доводів. Враховуючи тривалу бездіяльність держави та той факт, що заявник працював на державному підприємстві, Суд вважає, що через нездатність забезпечити звільнення його від оплати, на що заявник мав право за законом в розумні терміни, держава поклала на нього надмірний та неспіврозмірний тягар, порушивши таким чином свої зобов'язання за статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції (пункти 45 - 46).

Ураховуючи, що Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію вищенаведеної норми, виходячи із приписів частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та статті 22, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, з якої він вийшов на пенсію, на підставі довідки Національної академії прокуратури України, і що при такому перерахунку мають застосовуватися норми, що визначали розмір пенсії, умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, колегія суддів вважає, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є порушення норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2017 скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними рішення та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 без обмеження максимального її розміру.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_2 з 24.11.2016 перерахунок та виплату пенсії відповідно до до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011, виходячи з розміру 80 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку на підставі довідки прокуратури міста Києва Генеральної прокуратури України № 1685 від 23.11.2016 без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум.

В решті позовні вимоги залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Карпушова О.В.