Справа № 812/163/17
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/163/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

при секретарі судового засідання Олійник О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 31.10.2016 № НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз, у якому позивач зазначив, що він є платником рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України, а тому має обовязок подання до податкового органу податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом.

Розрахунок за липень 2014 року необхідно було подати до 20.08.2014, однак, через захоплення невідомими збройними формуваннями м. Луганська, проведення на території Луганської області антитерористичної операції та настання у звязку з цим для позивача форс-мажорних обставин, позивачем зазначений обовязок своєчасно не було виконано. Фактично податковий розрахунок за липень 2014 року позивач подав лише після відновлення своєї діяльності, а саме: 26.03.2015 за № НОМЕР_2. При цьому, позивачем 19.12.2014, у відповідності до вимог ст. 102 Податкового кодексу України направлено до податкового органу заяву щодо продовження граничних термінів подання податкової звітності. Також, позивачем отримано сертифікат Торгово-промислової палати України про підтвердження настання для ПАТ Луганськтепловоз обставин непереборної сили, який також надано до податкового органу. Однак, податковим органом зазначене рішення щодо задоволення заяви позивача чи відмови в її задоволенні так і не було прийняте, що вбачається з відповідей податкового органу.

Незважаючи на вказане Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області у жовтні 2016 року проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ Луганськтепловоз у Податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за липень 2014 року та встановлено несвоєчасність його подання. На підставі вказаної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31.10.2016 про нарахування штрафу у сумі 170,00 грн.

Посилаючись на норми Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", ст. 102 Податкового кодексу України позивач зазначає, що виконав всі умови, встановлені чинним законодавством для продовження строку подання звітності, у звязку з чим відповідач незаконно здійснив нарахування штрафних санкцій.

Тому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31.10.2016 форми ПС, яким за платежем Рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України № 13060000 нараховано штрафі санкції у сумі 170,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеному у позові, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнала, надала суду письмові заперечення (а.с. 71-74), відповідно до яких вказала, що ПАТ Луганськтепловоз перебувало на податковому обліку в СДПІ у м. Луганську, яким проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ Луганськтепловоз у Податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за липень 2014 року. На підставі акту перевірки від 13.10.2016 № 37/28-05-40/05763797 прийнято рішення про застосування до ПАТ Луганськтепловоз штрафних санкцій за несвоєчасне подання податкової звітності. По суті спору зазначів, що на час постановлення оскарженого рішення не було прийнято повноважним органом остаточного рішення за заявою позивача про продовження граничних термінів подання податкової звітності. Сертифікати Торгово-промислової палати України № 1477, № 1478 від 11 листопада 2014 року не відповідають Регламенту Торгово-промислової палати України, оскільки не містять дати закінчення обставин непереборної сили. На підставі вищенаведеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд встановив такі обставини справи.

Судом встановлено, що публічне акціонерне товариство Луганськтепловоз зареєстровано в якості юридичної особи (і.к. 05763797) та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з 23.06.2015 місцезнаходження юридичної особи зареєстровано за адресою: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52-Б (а.с. 9-20).

ПАТ Луганськтепловоз перебувало на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (далі СДПІ у м. Луганську) на час настання строку подання податкової звітності, а також на час проведення перевірки та постановлення оскарженого рішення.

Вказані обставини визнано представниками сторін та підтверджено матеріалами справи.

Сертифікатом (висновком) № 1478 Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 11 листопада 2014 року (вих. № 4673/05-4) відповідно до п.п. 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили Публічному акціонерному товариству Луганськтепловоз (місцезнаходження м. Луганськ, вул.. Фрунзе, 107) з 01 липня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території м. Луганська Луганської області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації, а також зазначено, що на момент видачі сертифікату Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 36).

Сертифікатом (висновком) № 1477 Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 11 листопада 2014 року (вих. № 4667/05-4) відповідно до п.п. 100.4, 100.5 статті 100 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили Публічному акціонерному товариству Луганськтепловоз (місцезнаходження м. Луганськ, вул.. Фрунзе, 107) з 01 липня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території м. Луганська Луганської області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів, а також зазначено, що на момент видачі сертифікату Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 37).

19.12.2014 ПАТ Луганськтепловоз направлено Міжрегіональному головному управлінню центрального офісу з обслуговування великих платників податків заяву про продовження граничних строків подання Податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України в тому числі за липень 2014 року з копією сертифікату № 1478 (а.с.44).

Представники сторін визнавали ті обставини, що на момент звернення позивача з заявою від 19.12.2014 щодо продовження граничних термінів подання податкової звітності функції адміністрування податків підприємства позивача тимчасово на час простою діяльності СДПІ у м. Луганську у звязку з бойовими діями АТО здійснював Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, тому позивач звернувся з вказаною заявою саме до них.

У відповіді Центрального офісу з обслуговування великих платників від 15.01.2017 на вищевказану заяву позивачу розяснено порядок застосування п. 102.6 статті 102 Податкового кодексу України та інших норм чинного законодавства та вказано, що у звязку з тим, що порушене позивачем питання потребує більш детального розгляду, ними направлено запит до ДФС України щодо надання розяснень, після отримання яких буде надано додаткову відповідь (а.с. 40).

Товариством додатково були направлені до СДПІ з ОВП у м. Луганську заяви щодо продовження термінів здачі звітності (за №001/41 від 27.01.2015р. та за №001/127 від 05.03.2015р.), після чого підприємству було надано відповідь (лист від 17.03.2015р. №696/10/28- 05-19), де вказано що «...питання щодо поширення на ПАТ «Луганськтепловоз» дії п. 102.6 ст.102 ПКУ, та продовження йому на умовах згаданого пункту граничного строку для подання податкових декларацій може бути розглянуто не раніше ніж протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин непоборної сили, у разі подання заяви та документального підтвердження, відповідно до Порядку» (а.с. 38, 41, 43).

Таким чином, позивач здійснив всі залежні від нього дії та повідомив відповідача про наявність в нього обставин непереборної сили для продовження строків подання податкової звітності, підтвердив ці обставини відповідними документами. Податкові органи не прийняли відповідного рішення за незалежних від позивача обставин, про що свідчать вказані відповіді податківцев.

Фактично Податковий розрахунок збору за користування радіочастотним ресурсом за липень 2014 року ПАТ Луганськтепловоз подано до СДПІ у м. Луганську лише 26.03.2015 при граничному терміні подання 20.08.2014, що визнається сторонами.

У жовтні 2016 року СДПІ у м. Луганську проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ Луганськтепловоз у податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом за липень 2014 року, результати якої оформлено актом від 13.10.2016 № 37/28-05-40/05763797, яким встановлено несвоєчасне подання Податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом за липень 2014 року, порушення пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, а саме встановлено, що вказаний розрахунок подано 26.03.2015 при граничному терміні подання 20.08.2014 (а.с. 22-24).

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми ПС № НОМЕР_1 від 31.10.2016, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 170,00 грн. (а.с. 21).

У даній справі між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи (сторонами визнається обов'язок позивача подати звіт, факт подання звіту з порушенням граничних термінів, а саме лише 26.03.2016, факт звернення позивача до повноважного органу з заявою про продовження граничних термінів подання податкової звітності, факт підтвердження обставин непереборної сили сертифікатом Торгово-промислової палати України, факт не прийняття податковим органом остаточного рішення за заявою позивача), спірним є питання правомірності прийняття оскарженого податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 31.10.2016 про нарахування штрафу за порушення граничного строку подання податкової звітності за наявності звернення платника податків із заявами про продовження строків подання звітності та відсутності остаточного рішення податкового органу за вказаною заявою платника.

Вирішуючи даний спір, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Як встановлено судом, оскаржене повідомлення-рішення відповідачем прийняте за результатами камеральної перевірки (акт від 13.10.2016) даних податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом за липень 2014 року, який фактично подано позивачем 26.03.2015.

Відповідно до вимог пункту 76.3 ст.76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Отже, відповідачем камеральна перевірка позивача проведена в порушення вимог пункту 76.3 ст.76 Податкового кодексу України.

Позивач у своїй діяльності використовує робочу силу, сплачує заробітну плату та, в розумінні ст. ст. 18, 168 Податкового кодексу України, є податковим агентом.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України 176.2. особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, на податковий розрахунок збору за користування радіочастотним ресурсом є різновидом податкової звітності та на нього розповсюджуються ті ж загальні правила щодо продовження строку його подання, що і для податкових декларацій.

Факт подання звіту за липень 2014 року з порушенням граничних термінів його подання , а саме лише 26.03.2016, є доведеним і визнається сторонами.

Відповідно до пп. 102.6.4 п. 102.6 ст. 102 Податкового кодексу України граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, підлягають продовженню керівником контролюючого органу (його заступником) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків мав обмежену свободу пересування у зв'язку з ув'язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально.

Суд зазначає, що єдиними обставинами, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення є те, що наданий позивачем сертифікат про настання обставин непереборної сили, не може бути використаний у спірних обставинах, оскільки у ньому зазначено про те, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Законом України № 1669-VIІ від 02.09.2014 "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669) визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Абзацом 1 статті 2 Закону № 1669 визначено, що територія проведення антитерористичної операції (далі - АТО) - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (ст. 1 Закону № 1669).

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 не закінчилась.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що місцезнаходженням юридичної особи - ПАТ Луганськтепловоз до червня 2015 року, тобто у спірний період, було м. Луганськ.

Відповідно до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р. Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, місто Луганськ Луганської області віднесено до міст, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Таким чином, ПАТ Луганськтепловоз є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону № 1669-VII.

Статтею 10 Закону № 1669-VII визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Суд вважає за необхідне зауважити, що вказані положення Закону № 1669 не є податковою пільгою, що розповсюджується на позивача, не є правом позивача, реалізація якого залежить від дотримання певної процедури, а є спеціальною нормою закону, яка для субєктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу обєктивних обставин - проведення антитерористичної операції встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків в тому числі й в частині неналежного виконання обовязку своєчасного подання податкової звітності.

Згідно з ч.3 ст. 11 Закону № 1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідний сертифікат (висновок) № 1478 Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 11 листопада 2014 року (вих. № 4673/05-4), яким відповідно до п.п. 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили Приватному акціонерному товариству Луганськтепловоз (місцезнаходження м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107) з 01 липня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території міста Луганська Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової звітності (а.с. 36).

Отже, цей сертифікат є належним доказом в силу ст. 10 Закону № 1669-VII для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої абзацем першим пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України за неналежне виконання зобов'язань щодо своєчасної подачі вказаного розрахунку за липень 2014 року. Відповідач, якому на момент прийняття оскарженого рішення було відомо про наявність у позивача вказаних сертифікатів (вони неодноразово надавалися позивачем до податкових органів), мав врахувати цю обставину при прийнятті оскарженого рішення.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на т і обставини, що надані позивачем сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили № 1477, 1478 від 11 листопада 2014 року (вих. № 4673/05-4, вих.№ 4667/05-04) не можуть бути прийнятими, оскільки не містять у собі всіх відомостей, визначених п.6.2 розділу 6 Регламенту (продовження граничних строків для подання саме яких податкових декларацій та за які періоди).

Станом на момент розгляду даної справи АТО триває, оскільки указ Президента України про завершення її проведення не видано, отже тривають і обставини непереборної сили, засвідчені відповідним сертифікатом.

Суд зазначає, що в цих сертифікатах прямо йдеться про існування обставин непереборної сили станом на момент видачі сертифікату (прямо зазначено період з 01.07.2014 по дату видачі сертифікату -11.11.2014), а також, що повязані з проведенням АТО обставини мають триваючий в часі характер та не закінчилися на час видачі сертифікату, на час граничного терміну подання податкової звітності та на дату несвоєчасного подання позивачем зазначеної податкової звітності.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ Луганськтепловоз та про протиправність податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31.10.2016, що суперечить вимогам ст. 10 Закону № 1669-VII, а також прийняте за результатами перевірки, проведеної в порушення вимог пункту 76.3 ст.76 Податкового кодексу України, у звязку з чим оскаржене рішення підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні з адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1600,00 грн (платіжне доручення № 391 від 17.01.2017 (а.с. 7).

Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області № НОМЕР_1 від 31.10.2016 про застосування до Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз штрафних санкції у сумі 170,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області () на користь Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз (код 05763797) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 22 травня 2017 року.

Суддя ОСОБА_3