Справа № 814/751/16
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/751/16

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

за участю секретаря Худика С.А.

за участю представника апелянта та 3-ої особи ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року по справі за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України, третя особа: Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Міське комунальне підприємство Миколаївводоканал звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України та Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України та Державної казначейської служби України щодо не зарахування на електронний рахунок №2856 позивача в системі електронного адміністрування податку на додану вартість коштів у сумі 7732497,01 гривень з погашення заборгованості з податку на додану вартість у вигляді субвенції, зобовязати Державну фіскальну службу України та Державну казначейську службу України вчинити дії щодо зарахування на електронний рахунок №2856 позивача коштів, які проведені по взаєморозрахункам з погашення заборгованості з різниці в тарифах в рахунок заборгованості з податку на додану вартість у сумі 7732497,01 гривень.

Свої позовні вимоги підприємство обґрунтувало тим, що у звязку з набуттям чинності Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість від 16.07.15, доповнено п.200-1.4 ст.200-1 Податкового кодексу України підпунктом в). Зазначені зміни спрямовані на впорядкування податкових відносин при використанні субвенцій з державного бюджету для сплати податкових платежів відповідно до Постанови Кабінету України №375 від 04.06.15 Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. За результатами цих змін на електронні рахунки в органах казначейства постачальників комунальних послуг повинні зараховуватись суми субвенцій з бюджету, які збільшуватимуть реєстраційну суму для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 Податкового кодексу України. МКП Миколаївводоканал отримано субвенцію у загальній сумі 9 062 442,27 гривень згідно договору №24 Про організацію взаєморозрахунків від 02.12.15 між МКП Миколаївводоканал, Головним управлінням Державної казначейської служби, Департаментами фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації та Миколаївської міської ради. Відповідна сума направлена на погашення заборгованості з податку на додану вартість, що підтверджується випискою по рахунку від 16.12.15 та платіжним дорученням №30 від 16.12.15. Однак до теперішнього часу, вказана сума не була зарахована на електронний рахунок МКП Миколаївводоканал, що спричинило неможливість реєструвати податкові накладні споживачам послуг з грудня 2015 року по теперішній час.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби та Державної казначейської служби України щодо не зарахування на електронний рахунок №2856 Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" в системі електронного адміністрування податку на додану вартість коштів у сумі 7732497,01 грн. з погашення заборгованості з податку на додану вартість у вигляді субвенції.

Зобов'язано Державну фіскальну службу України та Державну казначейську службу України вчинити дії щодо зарахування на електронний рахунок №2856 Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" коштів, які проведені по взаєморозрахункам з погашення заборгованості з різниці в тарифах в рахунок заборгованості з податку на додану вартість у сумі 7 732 497,01 грн.

В апеляційних скаргах, Державна фіскальна служба України, Державна казначейська служба України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять постанову суду від 14 листопада 2016 року скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга Державної фіскальної служби України - підлягає задоволенню, апеляційна скарга Державної казначейської служби України - підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов в повному обсязі, виходив з того, що як Державною казначейською службою України, так і ДФС України, не було вчинено дій, передбачених п.200-1.4 ст.200-1 Податкового кодексу України, оскільки отримані МКП Миколаївводоканал бюджетні асигнування у вигляді субвенційних коштів не знайшли свого відображення на електронному рахунку підприємства в СЕА з податку на додану вартість, на що вказує від'ємне значення такого рахунку.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

Законом України від 16 липня 2015 року № 643-УІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" (далі - Закон № 643), який набрав чинності 29.07.2015, зокрема, внесено зміни до пункту 2001.4 статті 2001 Податкового кодексу України (далі - ПКУ).

Стаття 2001 ПК України передбачає порядок електронного адміністрування податку на додану вартість.

Так, відповідно до пункту 2001.1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

- суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

- суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

- суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2001.2 статті 2001 ПК України платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Пунктом 2001.3 статті 2001 ПК України передбачено формулу, за якою платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (?Накл).

Відповідно до підпункту в) пункту 2001.4 статті 2001 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569, затверджений Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, який визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків (далі Порядок №569).

Рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) у розумінні пункту 2 вказаного Порядку це рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку.

Положеннями пункту 9 Порядку передбачено, що у разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами.

Інформація про проведення таких розрахунків з податку надається Казначейством до ДФС у розрізі платників податку не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати проведення таких розрахунків.

На підставі інформації про проведення розрахунків, отриманої від Казначейства, ДФС формує та не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації, надсилає Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків.

У день отримання коригуючих реєстрів Казначейство зменшує залишок узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомляє про це ДФС.

ДФС на підставі інформації про зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації збільшує суму поповнення електронного рахунка такого платника податку на суму такого зменшення.

Отже, суд апеляційної інстанції враховує, що законодавцем визначені певні дії контролюючого органу та органу казначейства з метою визначання механізму відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливостей складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізму проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків. Порушення послідовності дій зазначених державних органів призведе до протиправного втручання в їхню діяльність та порушення такої послідовності дій.

З матеріалів справи вбачається, що МКП Миколаївводоканал є платником податку на додану вартість.

Так, у зв'язку зі змінами, внесеними у Податковий кодекс України, позивач зареєстрований у системі електронного адміністрування з податку на додану вартість та Державною казначейською службою України йому автоматично відкрито електронний рахунок за №2856, з якого відбувається сплата вказаного податку до бюджету.

МКП Миколаївводоканал, як підприємство житлово-комунального господарства, функціонує в умовах дії тарифів, встановлених державою, тому у відповідності до положень статті 32 Закону України від 28 грудня 2014 року №80 Про державний бюджет України на 2015 рік, Постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року №375, якою затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах підприємствам, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №912 Про внесення змін до Порядку та умов надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах отримало у 2015 році субвенцію з державного бюджету на загальну суму 9062442,27 гривень за договором про організацію взаєморозрахунків №24 від 02.12.15, на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (надалі - комунальні послуги).

Відповідно до вказаного договору МКП Миколаївводоканал суму коштів у розмірі 9062442,27 гривень платіжним дорученням №30 від 16.12.15 було перераховано до загального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Інформація від Казначейства про проведені розрахунки відповідно до постанови №375, у тому числі по МКП Миколаїввоводоканал, надійшла до ДФС листами Казначейства: від 18.12.2015 № 9-08/1161-32019 (вх. ДФС № 68139/5 від 23.12.2015) про надходження коштів в результаті проведених розрахунків станом за 17.12.2015 у сумі 695504,88 грн. по договору від 02.12.2015 № 19-25/375; від 30.12.2015 № 9-08/1231-33108 (вх. ДФС № 405/5 від 06.01.2016) про надходження коштів в результаті проведених розрахунків станом за 29.12.2015 у сумі 109070,23 грн. по договору від 23.12.2015 № 27-25/375.

18.01.2016 Коригуючі реєстри типу 8 були направлені Казначейству в електронному вигляді відповідно до порядку інформаційного співробітництва для відпрацювання, формування транзакцій типу 12 та направлення їх до ДФС для відображення в СЕА, про що Казначейство додатково було повідомлено листом ДФС від 18.01.2016 № 716/5/99-99-23-01-16.

Казначейство листом від 21.01.2016 № 10-08/151-1122 повідомило, що інформація щодо обробки коригуючих реєстрів відсутня.

Державна фіскальна служба України, в свою чергу, посилається на інформацію ТОВ Програміка, що є розробником програмного забезпечення ДФС, яка листом від 25.01.2016 № 02-15/2 підтвердила, що всі пакети Коригуючих реєстрів типу 8 були передані Казначейству 18.01.2016, по всіх пакетах інформаційна система ДФС отримала відповідь про успішну доставку.

Додатково ТОВ «Програміка» проінформувало, що відповідно до документу «Доопрацювання АС «Є-Казна» щодо електронного адміністрування, специфікації взаємодії з системами автоматизації Державної фіскальної служби успішно переданим вважається пакет, який отримав відповідь від системи Казначейства зі статусом NEW в полі квитанції « Status Code». Всі пакети Коригуючих реєстрів з типом 8 передані Казначейству 18.01.2016, отримали квитанцію зі статусом NEW, що зафіксовано в журналі передачі пакетів інформаційної системи ДФС.

Отже, на виконання вимог пункту 9 Порядку №569 контролюючим органом та органом казначейства були виконані наступні дії:

1) інформація про проведення розрахунків з податку була надана Казначейством до ДФС у розрізі платників податку, що підтверджується відповідними листами;

2) на підставі інформації про проведення розрахунків, отриманої від Казначейства, ДФС сформувало та надіслало Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку (Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал») не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем були виконані щодо позивача вимоги, передбачені пунктом 9 Порядку №569.

Натомість Державною казначейською службою України були порушені вимоги цього Порядку в частині зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомлення про це ДФС.

Посилання Державної казначейської служби України в апеляційній скарзі на технологічну недосконалість системи електронного адміністрування ПДВ, внаслідок чого реєстри з ознакою коригування типу 8 « коригування суми котлової картотеки» не можуть бути прийняті до обробки системою електронного адміністрування ПДВ, на думку апеляційного суду. є несуттєвими і спростовуються вищенаведеними доказами та обставинами справи.

Отже, з боку відповідача відсутня протиправна бездіяльність щодо не зарахування шляхом не збільшення суми поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ДФС України, що зарахування Державною фіскальною службою України шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів в сумі 9062442,27 гривень, можливе лише на підставі інформації, отриманої від Казначейства, про зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, що чітко передбачено Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569.

Окрім зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати на порушення судом першої інстанції також норм процесуального права стосовно помилкового визначення процесуального статусу Державної казначейської служби України, яка на думку колегії суддів є належним відповідачем у справі, а не третьою особою, як то зазначив суд першої інстанції. Крім того, позивач в уточненому позові також визначив ДКСУ 2-м відповідачем у справі, до якого предявлені конкретні вимоги.

Суд першої інстанції дану обставину до уваги не прийняв, та в рішенні визнав протиправною бездіяльність 3-ї особи - Державної казначейської служби України - та зобовязав вчинити певні дії, чого не передбачено Кодексом адміністративного судочинства відносно 3 х осіб.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ДФС України, висновки суду спростовують і дають підстави вважати судове рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною по справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.3 ч. 1 ст. 198, п.4ст. 202,ч. 2 ст. 205, ст.254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України задовольнити.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року по справі за позовом Міського комунального підприємства « Миколаївводоканал» до Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України, третя особа : Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС, про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Міського комунального підприємства

« Миколаївводоканал» - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо зменшення суми наявного залишку узгоджених податкових зобовязань платника податку - Міського комунального підприємства « Миколаївводоканал», не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, згідно Коригуючіх реєстрів типу 8 від 18.01.2016р.

Зобовязати Державну казначейську службу України зменшити суму наявного залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку - Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» згідно Коригуючх реєстрів типу 8 від 18.01.2016р., не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомити про це Державну фіскальну службу України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної казначейської служби України ( Код ) за рахунок бюджетних асигнувань, на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» ( Код ) судові витрати зі сплати судового збору на суму 1 378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий :

Судді :