Справа № 203/1136/17
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/1136/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017 Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції у м.Дніпрі Петрової Олени Володимирівни про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що постановою відповідача від 21.01.2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за здійснення зупинки на зупинці громадського транспорту. Посилаючись на незаконність вказаної постанови, порушення відповідачем вимог ст.ст.33,258,268,276,278,279 КУпАП, позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача на місці зупинки транспортного засобу та скасувати постанову від 21.01.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Також позивач просив поновити йому строк на оскарження постанови від 21.01.2017 року, посилаючись на те, що копія останньої ним була отримана поштою лише 04.03.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повно-му обсязі.

Відповідач в судові засідання не з'явився. В наданих письмових запереченнях в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на правомірність винесеної постанови та пропуск позивачем встановлених законом строків на оскарження постанови.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи, викладені в письмових запереченнях відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою інспектора Управління патрульної поліції у м.Дніпрі Петрової О.В. від 21.01.2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення вимог п.15.9 ПДР України - здійснення зупинки на зупинці громадського транспорту.

В обґрунтування заявленого позову про визнання протиправними дій відповідача та скасування постанови від 21.01.2017 року позивач зазначав, що остання була винесена відповідачем без дотримання вимог ст.ст.278,279 КУпАП на місці зупинки, з посиланням при цьому на рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року.

Дійсно відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 визначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, внесені Законом України від 14.07.2015 року №596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху», в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 цього Кодексу щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місті вчинення правопорушення, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вказане рішення Конституційного Суду України. Відповідно зазначені зміни і не були предметом розгляду Конституційним Судом України у справі №1-11/2015, а тому і висновки, викладені в останній, на них розповсюджуватись не можуть.

Також суд вважає безпідставними посилання позивача на ігнорування відповідачем при винесенні постанови вимог ч.2 ст.33 КУпАП через те, що розгляд справи на місці зупинки унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та не врахування останнім, що транспортним засобом керував не позивач, а за дорученням інша особа.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приписи ч.2 ст.71 КАС України не звільняють позивача від встановленого частиною першої цієї статті обов'язку доведення обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Разом з тим, позивачем не наведено будь-яких обґрунтувань та не надано відповідних належних доказів щодо того, які саме обставини не були враховані відповідачем при розгляді справи та застосуванні до нього адміністративного стягнення, в той час, як останнє було застосовано у вигляді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.122 КУпАП.

Також стороною позивача під час розгляду справи в суді не надано доказів на підтвердження того, що 21.01.2017 року транспортним засобом керувала інша особа.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач в своїх письмових запереченнях, окрім іншого, посилався на те, що оскаржувана постанова була оголошена позивачу на місті винесення. При цьому останній відмовився отримувати її копію. Будучі обізнаним про зміст постанови та прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, своєчасно її не оскаржив, що позбавляє на теперішній час сторону відповідача надати відеозапис з нагрудної камери, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення, оскільки вказані записи згідно наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 року зберігаються в електронному вигляді протягом трьох місяців з дати фіксації правопорушення.

Перевіряючи викладені в письмових запереченнях відповідача доводи щодо пропуску позивачем строку на оскарження постанови, суд враховує наступне.

Частиною 1 ст.99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Статтею 162 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи по суті.

Зокрема, ч.3 ст.162 КАС України встановлено, що якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Під час відкриття провадження по справі питання щодо поновлення пропущеного строку на оскарження судом не вирішувалось, оскільки вказане питання підлягало перевірці відповідними доказами, з урахуванням пояснень та заперечень сторін по справі.

Зі штампу на поштовому конверті вбачається, що адміністративний позов було подано позивачем до суду засобами поштового зв'язку 14.03.2017 року.

В ході розгляду справи по суті було встановлено, що оскаржувана постанова у відповідності до вимог ч.1 ст.285 КУпАП була оголошена позивачу безпосередньо на місці її винесення 21.01.2017 року та від отримання копії останньої на місці її винесення позивач відмовився.

При цьому, представник позивача в своїх поясненнях зазначив, що підставою відмови від отримання постано-ви стала незгода позивача з діями та рішеннями працівників поліції.

Таким чином, суд вважає, що про порушення свого права позивач фактично дізнався 21.01.2017 року після оголошення йому оскаржуваної постанови. З огляду на це та враховуючи, що постанова у відповідності до ст.285 КУпАП не була вручена позивачу не з вини працівників поліції, а в наслідок відмови позивача від її отримання за наявності реальної можливості для цього, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку, з посиланням на отримання постанови поштою лише 04.03.2017 року.

Крім того, суд враховує, що відповідних доказів щодо отримання постанови саме 04.03.2017 року позивачем ані до позовної заяви, ані під час розгляду справи також не надано.

З урахуванням вищезазначеного, в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження до суду постанови про накладення адміністративного стягнення слід відмовити, а заявлений ним адміністративний позов - залишити без розгляду, як поданий з пропущенням встановленого законом десятиденного строку звернення до адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.285,288,289 КУпАП, ст.ст.99,100,102,128,159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження до суду постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції у м.Дніпрі Петрової Олени Володимирівни про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.Ю.Казак