Справа № 820/6809/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 травня 2017 р. № 820/6809/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - Кусти Н.С.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області, в якому просять суд:

- скасувати рішення Головного управління ДМС України у Харківській області від 13.10.2010 року про скасування рішення ГУ МВС України в Харківській області від 10.07.2008 року про набуття громадянства України ОСОБА_1 і ОСОБА_2;

- зобов'язати Головне управління ДМС України у Харківській області: повернути (видати) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 14.08.2008 року Нововодолазьким РВ ГУМВС України у Харківській області, з відміткою про реєстрацію з 07.10.2009 року в АДРЕСА_1 та вклеєною фотокарткою;

- повернути (видати) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_2 виданий 14.08.2008 року Нововодолазьким РВ ГУМВС України у Харківській області, з відміткою про реєстрацію з 07.10.2009 року в АДРЕСА_1 та вклеєною фотокарткою, а у разі знищення вказаних паспортів видати позивачам нові паспорти громадян України, взамін знищених.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що рішення Головного управління ДМС України у Харківській області від 13.10.2010 року про скасування рішення ГУ МВС України в Харківській області від 10.07.2008 року суперечить законодавству України, порушує їх права, свободи та інтереси.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення, які надав до суду.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення позивачів та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.08.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали паспорти громадян України серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відповідно.

У зв'язку з досягненням 25-річчя у серпні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Нововодолазького РС Головного управління ДМС України у Харківській області для здійснення процедури вклеювання фотокартки в паспорти громадян України.

Згодом, задля отримання паспортів позивачі з'явились до Нововодолазького РС Головного управління ДМС України у Харківській області, де їх повідомили, що позивачів позбавлено громадянства України та паспорти не будуть повернені.

На адвокатський запит щодо надання копії рішення про припинення громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Головне управління ДМС України у Харківській області повідомило, що рішенням ГУДМС України в Харківській області від 13.10.2010 р. скасовано рішення ГУМВС України в Харківській області від 10.07.2008 р. про набуття громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з батьком, відповідно до ст. 21 Закону України від 18.01.2001 р. «Про громадянство України» унаслідок подання завідомо неправдивих відомостей(а.с.10).

Проте, позивачі не погоджуючись з правомірністю прийняття спірного рішення, звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України "Про громадянство України", який відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про громадянство України" визначено, що: громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно статті 17 Закону України "Про громадянство України" громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України; внаслідок втрати громадянства України; за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 19 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що підставами для втрати громадянства України є: добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов'язком чи альтернативною (невійськовою) службою. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про громадянство України", особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Як вбачається із п. 44 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215.

Відповідно до пункту 88 зазначеного Порядку, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами внутрішніх справ, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу внутрішніх справ, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п'ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу внутрішніх справ України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п'ятої статті 9 Закону; частина п'ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону).

З аналізу наведених норм законодавства України вбачається, що підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України є набуття особою громадянства шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, та повноваження щодо скасування прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України належить органам міграційної служби, якими такі рішення були прийняті.

Судом встановлено, що 10.08.2008 року рішенням УГІ РФО ГУМВС України оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Підставою оформлення набуття громадянства України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з дітьми: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначалось проживання заявника на території України з грудня 1985 року по травень 1992 року, яке ОСОБА_4 підтверджував рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 05.05.2008 року №2-0-19/08.

Позивачами до матеріалів справи долучено копію рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 05.05.2008 року №2-0-19/08, яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Астара, Азербайжан, на території України з грудня 1985 року по травень 1992 року(а.с.11).

В ході слухання справи судом встановлено, що при проведенні перевірки підстав видачі паспорта громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідачем направлено на адресу Вовчанського районного суду Харківської області лист з проханням повідомити чи була розглянута у відкритому судовому засіданні Вовчанського районного суду Харківської області справа №2-о-19/08 р. за заявою громадянина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, про встановлення факту його постійного проживання на території України з грудня 1985 року по травень 1992 року(а.с.70-72).

Листом №7870 головою Вовчанського районного суду Харківської області повідомлено, що справа, зокрема, №2-о-19/08 р. в суді не розглядалась, та за вказаним в запиті номером зареєстрована зовсім інша цивільна справа(а.с.73).

Приписами п. 5, 8 ст. 24 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо:

скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону;

вилучення в осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про громадянство України" рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про правомірність рішення Головного управління ДМС України у Харківській області від 13.10.2010 року, відтак, підстав для зобов'язання Головного управління ДМС України у Харківській області: повернути (видати) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_2 видані 14.08.2008 року Нововодолазьким РВ ГУМВС України у Харківській області судом не встановлено.

Суд зазначає, що при розгляді даної справи враховано практику Вищого адміністративного суду України (справа №К/800/32582/15) та Харківського апеляційного адміністративного суду (справа №820/1293/16) по аналогічним спорах.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.