Справа № 607/1635/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4807/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року по справі № 607/1635/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції у м. Тернополі ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 580381 від 23.01.2017 р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.01.2017 р. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 3А, він керував автомобілем «CHEVROLET AVEO», номерний знак НОМЕР_1 без жодних предметів, які б закривали, перешкоджали чи ускладнювали ідентифікацію номерних знаків керованого автомобіля. Вважає, що правопорушення не вчиняв, будь-які докази на підтвердження недотримання ним ПДР відсутні.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 580381 від 23 січня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень - скасовано, а провадження у справі закрито.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

У апеляційні скарзі зазначає, що згідно з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, що долучається до матеріалів справи, номерний знак автомобіля позивача був закритий стороннім предметом, а саме сіткою чорного кольору. Однак застосування оргскла, сіток або плівок для прикриття номерних знаків від механчних пошкоджень та світлодіодних стрічок навколо місця закріплення номерного знака нормативними документами, чинними у сфері безпеки дорожнього руху, не передбачено. А тому вважають, що позивачем порушено п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Оскільки в справі відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в порядку передбаченому статтею 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити , а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове яким відмовити в задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції у м. Тернополі ДПП ОСОБА_2 від 23.01.2017 року позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КпАП України через порушення пунктів 2.9 (в), 30.2 ПДР, оскільки цього числа о 11.10 год. в м. Тернополі по вул. Микулинецька,3А, керував автомобілем «CHEVROLET AVEO», номерний знак НОМЕР_1, в якого державний номерний знак був закритий стороннім предметом у вигляді чорної сітки. (а.с. 8).

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано належних та допустимих доказів скоєння позивачем правопорушення, відображеного у постанові від 23.01.2017 р., в порядку ст. 251 КпАП України, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів..

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального та процесуального права та неповне зясування обставин справи судом першої інстанції.

Адміністративна відповідальність за ч. 6 ст. 121 КпАП України настає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до п. 2.9 (в) ПДР , водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Згідно п. 30.2 ПДР України, забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» було внесено зміни до ст. 258 КпАП України, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

В результаті внесених змін ч. 4 стала ч. 5 ст. 258 КУпАП, яка встановлює, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З наведеного вище видно, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається.

Згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КпАП України передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко убачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

Також відповідачем представлені відеоматеріали з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 26).

Згідно представлених відеоматеріалів встановлено, що номерний знак автомобіля позивача був закритий стороннім предметом, а саме сіткою чорного кольору. Крім цього згідно відеозапису встановлено, що водій не спростовував порушення ним ПДР, а просив застосувати щодо нього попередження.

Беручи до уваги наведене, а також те що позивач фактично не спростував вину у порушенні ПДР, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволенню позову немає, оскільки відповідачем правомірно накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн за порушення ПДР.

Крім цього суд апеляційної інстанції вважає за потрібне вказати, що судом помилково закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до вимог ст. 247 КпАП України питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення віднесено до компетенції органу, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративного суду, який вирішує питання правомірності її винесення.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року по справі № 607/1635/17 скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь в справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5