Справа № 243/10845/16-а
Суддя: Хаустова Т. А.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-адр/243/5/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» травня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Хаустової Т.А.

за участю секретаря судового засідання - Шевченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Словянського міськрайонного суду заяву представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, про прийняття Додаткової постанови у цивільній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії - задоволені.

Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком з 05 листопада 2015 року, з дати його першого звернення за призначенням пенсії, та прийняти відповідне рішення згідно чинного законодавства.

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє на підставі Довіреності з Заявою про прийняття Додаткової постанови у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії, в якій просить суд визначити грошовий розмір судових витрат по справі та здійснити їх розподіл та стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по справі у розмірі 2777,52 грн.

Заяву обґрунтовує тим, що при подачі адміністративного позову до суду, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у сумі 551,21 грн., а також понесені судові витрати по справі, а саме: витрати представників позивача, повязані з переїздом до іншого населеного пункту у сумі 2226,31 грн., а також добові витрати у сумі 1102,40 грн., загальна сума витрат складає 2777,52 грн.

Сторони по справі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у відповідності з ч. 3 ст. 168 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання.

Судом встановлено, що Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком з 05 листопада 2015 року, з дати його першого звернення за призначенням пенсії, та прийняти відповідне рішення згідно чинного законодавства.

Згідно із положеннями ст. 163 КАС України у резолютивній частині Постанови повинно бути зазначено наступне: висновки суду про задоволення адміністративного позову або про відмову в його задоволенні повністю чи частково; висновки суду по суті вимог; розподілу судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження; встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ані в адміністративному позові, ані в уточненому адміністративному позові не ставив питання про стягнення судових витрат та задоволенні його позовних вимог в цій частині, а лише зазначав, що розрахунок розміру судових витрат буде надано позивачем до суду додатково (а.с. 2-10, 146-150).

Також з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що в адміністративній справі відсутні будь - які клопотання ОСОБА_1 стосовно стягнення судових витрат по справі.

Згідно із ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 р. № 7 додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обовязки осіб, які не брали участі у справі.

На підтвердження понесення вказаних витрат представник позивача подав квитки на поїзд, сполученням Полтава - Словянськ на 18 січня 2017 року та Словянськ Полтава, квиток на проїзд у міському тролейбусі та Посвідчення про відрядження, у якому зроблені відмітки про прибуття до Словянського міськрайонного суду Донецької області 18 січня 2017 року ( а.с. 186-187, 188, 189, 190).

Також надано квитки на поїзд сполученням Київ Одеса на 28 квітня 2017 року та Запоріжжя Київ на 27 квітня, Посвідчення про відрядження до Київського апеляційного адміністративного суду та квиток на автобус міста Запоріжжя (а.с. 192-193, 194, 195).

В запереченні на заяву представника позивача про прийняття Додаткового рішення відповідач вказує, що доказами підтвердження понесених витрат позивач наводить участь у судовому засіданні Київського апеляційного адміністративного суду 27.04.2016 по справі 757/46218/15-а, але розгляд даної справи не стосується справи 243/10845/16-а, яка розглядалась Словянським міськрайонним судом Донецької області. До цього ж в рішенні Київського апеляційного адміністративного суду зазначено, що справу 27.04.2016 року розглянуто у письмовому провадженні, а тому не зрозуміло вимоги представника позивача щодо компенсації судових витрат в цій частині клопотання.

Сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору (ст.56 Кодексу адміністративного судочинства України N 2747-ІУ від 06.07.2005 (далі - КАС України).

Договір, щодо представлення інтересів не надавався, у звязку з чим невідомо, що саме було зазначено у договорі.

Як встановлено Кодексом адміністративного судочинства України до видів судових витрат належать судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. Встановлення видів судових витрат, їх розподіл та визначення судом їх розміру регулюються главою 7 Кодексу.

В статті 87 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Отже, добові не відносяться до витрат у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Стосовно документів, підтверджуючих витрати, які пов'язані із прибуттям до суду, представником надано Наказ про відрядження № 99-відр від 17.01.2017, посвідчення про відрядження, посадочні квитки ПАТ «Укрзалізниці» стосовно проїзду 18.01.2017 та квиток на тролейбус.

Питання відрядження регулюються наказом Міністерства фінансів України № 98 від 13.03.1998 «Про затвердження Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон» ( далі - Інструкція № 59) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 березня 1998 р. за №218/2658).

Відрядження відповідно до Інструкції № 59 це поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства, обєднання, установи, організації на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, 1» підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник строку й мети відрядження.

Витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Відрядженому працівникові відшкодовуються також витрати на проїзд міським транспортом загального користування (крім такої) відповідно до маршруту, погоджену керівником, та на орендованому транспорті за місцем відрядження (згідно з підтвердними документами).

Наказ про відрядження від 17.01.2017 № 99відр. складено у м. Запоріжжя, але з невідомих підстав, представник надає документи про прибуття та вибуття з місця роботи м. Полтава.

Документи, підтверджуючі маршрут, який погоджено керівником також не було надано.

Стосовно посвідчення про відрядження зазначили, що Наказ № 260 від 28.07.1997 року, яким було затверджено форму посвідчення про відрядження втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів № 738 від 21.06.2011 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.07.2011 за № 819/19557), а тому, даний документ також не є належним доказом.

Вважає, що факт понесених витрат, представником позивача не доведений, а тому Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вважає клопотання про визначення грошового розміру судових витрат безпідставним.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 р. № 7 додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обовязки осіб, які не брали участі у справі.

Таким чином, при ухваленні Постанови по справі судом ухвалено рішення щодо всіх позовних вимог та клопотань, з приводу яких досліджувалися докази.

Оскільки при ухваленні постанови по справі докази щодо судових витрат по справі, а саме: витрати на проїзд представника не досліджувалися з тих підстав, що представником не надані були проїзні документи, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося, а на даний час вирішення даного питання може змінити основне рішення по суті, оскільки міститиме висновки про права обовязки осіб, які не брали участі у справі, суд приходить до переконання, що Заява представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, про прийняття Додаткової постанови у цивільній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії не підлягає задоволенню.

Окрім того, на підтвердження понесення вказаних витрат представник позивача подав квитки на поїзд, сполученням Полтава - Словянськ на 18 січня 2017 року та Словянськ Полтава, квиток на проїзд у міському тролейбусі та Посвідчення про відрядження, у якому зроблені відмітки про прибуття до Словянського міськрайонного суду Донецької області 18 січня 2017 року ( а.с. 186-187, 188, 189, 190).

Також надано квитки на поїзд сполученням Київ Одеса на 28 квітня 2017 року та Запоріжжя Київ на 27 квітня, Посвідчення про відрядження до Київського апеляційного адміністративного суду та квиток на автобус міста Запоріжжя (а.с. 192-193, 194, 195).

Також доказами підтвердження понесених витрат позивач наводить участь у судовому засіданні Київського апеляційного адміністративного суду 27.04.2016 по справі 757/46218/15-а, але розгляд даної справи не стосується справи 243/10845/16-а, яка розглядалась Словянським міськрайонним судом Донецької області. До цього ж в рішенні Київського апеляційного адміністративного суду зазначено, що справу 27.04.2016 року розглянуто у письмовому провадженні.

Сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору (ст.56 Кодексу адміністративного судочинства України N 2747-ІУ від 06.07.2005 (далі - КАС України).

Договір, щодо представлення інтересів не надавався, у звязку з чим невідомо, що саме було зазначено у договорі.

Як встановлено Кодексом адміністративного судочинства України до видів судових витрат належать судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. Встановлення видів судових витрат, їх розподіл та визначення судом їх розміру регулюються главою 7 Кодексу.

В статті 87 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Отже, добові не відносяться до витрат у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Стосовно документів, підтверджуючих витрати, які пов'язані із прибуттям до суду, представником надано Наказ про відрядження № 99-відр від 17.01.2017, посвідчення про відрядження, посадочні квитки ПАТ «Укрзалізниці» стосовно проїзду 18.01.2017 та квиток на тролейбус.

Питання відрядження регулюються наказом Міністерства фінансів України № 98 від 13.03.1998 «Про затвердження Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон» ( далі - Інструкція № 59) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 березня 1998 р. за №218/2658).

Відрядження відповідно до Інструкції № 59 це поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства, обєднання, установи, організації на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, 1» підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник строку й мети відрядження.

Витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Відрядженому працівникові відшкодовуються також витрати на проїзд міським транспортом загального користування (крім такої) відповідно до маршруту, погоджену керівником, та на орендованому транспорті за місцем відрядження (згідно з підтвердними документами).

Наказ про відрядження від 17.01.2017 № 99відр. складено у м. Запоріжжя, але з невідомих підстав, представник надає документи про прибуття та вибуття з місця роботи м. Полтава.

Документи, підтверджуючі маршрут, який погоджено керівником також не було надано.

Стосовно посвідчення про відрядження суд звертає увагу на те, що Наказ № 260 від 28.07.1997 року, яким було затверджено форму посвідчення про відрядження втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів № 738 від 21.06.2011 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.07.2011 за № 819/19557), а тому, даний документ також не є належним доказом.

Також суд вважає належним розяснити сторонам, що позивач має право звернутися до суду з позовом про відшкодування витрат у загальному порядку.

Керуючись ст.ст.160,168,195,196,205,206,212,254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні Заяви представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, про прийняття Додаткової постанови у цивільній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала постановлена та підписана в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_3