Справа № 743/594/17
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/594/17
Провадження № 2-а/743/85/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Павленко О.В., при секретарі Воєдило О.В.,

з участю: прокурора Рубіса М.О., представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки справу за адміністративним позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_2 в інтересах Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві до громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія про визначення строку затримання,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві з позовом до громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія про визначення строку затримання. Позовні вимоги мотивовані тим, що звернення прокурора з даною позовною заявою до суду обумовлено необхідністю представництва в суді законних інтересів держави, оскільки захист цих інтересів неналежно здійснює орган державної влади позивач у справі Головне управління Державної міграційної служби в м. Києві. Позивач у справі залишив поза увагою питання щодо продовження строку затримання в ПТПІ громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія, який без законних підстав перебуває на території України. Так, 27.05.2016 року відповідача було затримано за ч.1 ст.263 КУпАП та на підставі постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року, якою громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія було примусово видворено за межі території України, та рішення т.в.о. начальника ГУ ДМС України в м. Києві від 27.05.2016 року про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, 28.05.2016 року поміщено до Чернігівського ПТПІ ДМС України. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року відповідачу було продовжено строк затримання на 3 місяці. 26.01.2017 року громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28.01.2017 року відносно нього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з триманням в дільниці слідчого ізолятора при Новгород-Сіверській УПВ № 31 до 25.03.2017 року. Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.03.2017 року відносно відповідача був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з утриманням останнього в Чернігівському ПТПІ ДМС України до 19.05.2017 року. З урахуванням викладено прокурор просив визначити строк тримання громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія з 27.02.2017 року на 3 місяці.

Прокурор Рубіс М.О. у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Свої заперечення мотивувала тим, що прокурором було пропущено строк подання даного позову, оскільки продовжити строк перебування особи в ПТПІ може тільки суд за умови подання до нього відповідного позову за 5 днів до закінчення строку перебування особи в ПТПІ. Відповідний позов прокурором був поданий до суду лише 05.05.2017 року, тоді як строк перебування громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія в ПТПІ закінчився 22.02.2017 року і за цей проміжок часу прокуратура відносно відповідача не вчиняла жодних дій. Крім того, відповідач перебуває в Чернігівському ПТПІ ДМС України на законних підставах, а саме на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова, яка Чернігівським апеляційним судом залишена без змін та яка не є підставою для продовження строку перебування відповідача. Тому доводи, наведені прокурором у позовній заяві, представник відповідача вважає невмотивованими.

Заслухавши пояснення прокурора Рубіса М.О. та представника відповідача ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2016 року громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія було затримано за ч.1 ст.203 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 27.05.2016 року, складеним завідувачем сектора у справах іноземців та ОБГ Голосіївського РВ ГУДМС України в м. Києві.

Відповідно до рішення №1 від 27.05.2016 року, прийнятого начальником Голосіївського РВ ГУДМС України в м. Києві, громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія поміщено у Чернігівський пункт тимчасового перебування для підготовки відповідних матеріалів про примусове видворення.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія примусово видворено за межі території України.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року громадянину ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія продовжено строк затримання на 3 місяці.

Згідно абз. 2 ч.7 ст.183-7 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за пять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, строк затримання громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія закінчився 27.02.2017 року, а адміністративний позов поданий прокурором до суду 05.05.2017 року. Таким чином, прокурором було пропущено строк подання відповідної позовної заяви та не було заявлено клопотання про його поновлення.

Крім того, ч.7 ст.183-7 КАС України чітко передбачає підстави, за яких можливо продовжити строк затримання іноземців та осіб без громадянства, які є вичерпними та широкому тлумаченню не підлягають.

Так, до таких підстав відноситься наявність умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, та прийняття рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Судом не встановлено жодної обставини, що підтверджує наявність підстав для продовження строку затримання громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія.

Також судом встановлено, що посилання прокурора в позовній заяві на ухвали слідчого судді про обрання відповідачу запобіжних заходів у виді тримання під вартою та домашнього арешту як на підстави утримання громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія в Чернігівському ПТПІ ДМС України не відповідають законодавству України, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи, а саме з описової частини ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.03.2017 року, вбачається, що 26.01.2017 року громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія затримано у порядку ст. 208 КПК України в якості підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.345 КК України, та 28.01.2017 року слідчим суддею Ріпкинського районного суду Чернігівської області йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в дільниці слідчого ізолятора при Новгород-Сіверській УПВ № 31 до 25.03.2017 року.

З резолютивної частини ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.03.2017 року вбачається, що відносно громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, строком до 19.05.2017 року, але не довше строку досудового розслідування, та покладено відповідні обовязки, з яких - не залишати Чернігівський ПТПІ ДМС України без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Відповідно до п.1 Розділу IV Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом МВС від України від 29.02.2016 року №141, перебування іноземців та осіб без громадянства в ПТПІ здійснюється відповідно до встановленого режиму перебування та пропускного режиму.

Відповідно до п.3 Розділу IV вищевказаної Інструкції не дозволяється іноземцям та особам без громадянства самовільно залишати ПТПІ, змінювати спальне місце або перебувати в місцях, доступ до яких адміністрацією ПТПІ заборонено чи обмежено.

В той же час, відповідно до ухвали слідчого судді відповідачу не заборонено самовільно залишати ПТПІ у випадку наявності дозволу слідчого, прокурора або суду.

З аналізу п.12 Розділу ІІ вищевказаної Інструкції вбачається, що іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Застосування до особи запобіжного заходу є заходом забезпечення кримінального провадження і метою його застосування, відповідно до положень ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам перешкодити кримінальному провадженню. Тоді як утримання іноземця та особи без громадянства в ПТПІ є заходом забезпечення виконання постанови адміністративного суду. Тому знаходження відповідача в Чернігівському ПТПІ ДМС України на підставі ухвали слідчого судді суперечить нормам діючого законодавства, які регулюють порядок поміщення та утримання іноземців або осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Також підпунктом "f" пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

В п.п. 37, 39 рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerp v. the Netherlands) Європейський суд з прав людини вказав, що предметом та метою п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є lex generalis по відношенню до п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є гарантувати, що нікого не може бути позбавлено волі у свавільний спосіб, таким чином, незалежно від відповідності національному праву «жодне свавільне утримання ніколи не може вважатися законним».

Європейський суд з прав людини у справі "Солдатенко проти України" (п. 111 рішення від 23 жовтня 2008 року) зазначив, що встановлюючи, що будь-яке позбавлення свободи має здійснюватися "відповідно до процедури, встановленої законом", пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не просто відсилає до національного закону, він також стосується "якості закону", вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права. При цьому "якість закону" означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25.06.1996р.) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06.03.2001р.) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина, то таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Так, відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» дано визначення терміну «пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні», яким є державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства:

- стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення;

- стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України;

- затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Виходячи з правового аналізу вказаних положень, однією з обовязкових умов утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є їх затримання, яке проведене в установленому законодавством порядку.

Частина 2 ст.183-7 КАС України передбачає, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень:

1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації;

2) зобовязати іноземця або особу без громадянства внести заставу;

3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Такі заходи також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців до завершення цієї процедури.

Отже, законодавством чітко визначено підстави та порядок затримання іноземців та осіб без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців, який полягає у винесенні судом, за клопотанням органу (підрозділу), який подав позов про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України, ухвали суду про затримання іноземців та осіб без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців на строк, що не може перевищувати шести місяців.

Оскільки обрання відносно особи запобіжного заходу не відноситься до підстав затримання іноземця та особи без громадянства відповідно до положень КАС України та громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія не було затримано з подальшим утриманням в ПТПІ ДМС України на підставі ухвали адміністративного суду, як цього вимагає законодавство України, а його строк затримання відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року закінчився 27.02.2017 року, тому затримання відповідача з 27.02.2017 року з поміщенням до Чернігівського ПТПІ ДМС України на підстві ухвали слідчого судді, якою йому було обрано запобіжний захід, суперечить нормам законодавства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 70, 158 163, 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_2 в інтересах Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві до громадянина ОСОБА_3 Грузія Кіладзе Гіоргія про визначення строку затримання відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, через Ріпкинський районний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення цієї постанови.

Повний текст постанови виготовлено 22.05.2017 року.

Головуюча О.В. Павленко