Справа № 814/500/17
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

25 травня 2017 року Справа № 814/500/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

доГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001

провизнання протиправною та скасування вимоги від 07.02.2017р. № Ф-286-17,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною і скасування вимоги Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Миколаївській області) від 07.02.2017 № Ф - 286-17 на суму 14281,21 грн. недоїмки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є платником єдиного податку та відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464), є платником єдиного внеску. На думку позивача, Законом України від 07.07.2011 № 3609-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення норм Податкового кодексу України" (далі - Закон № 3609) він був звільнений від сплати єдиного внеску, тому вимога відповідача про сплату недоїмки є неправомірною.

Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими з підстав викладених в письмових запереченнях.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

14 червня 1994 року ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця. Протягом 2011-2016 років перебував на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується свідоцтвами платника єдиного податку від 13.12.2010 р. НОМЕР_3 та від 31.05.2012 р. серії НОМЕР_1.

Відповідно до посвідчення від 23.11.1998 серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років за Законом 2262, при цьому з 03.02.2005 року позивач має право на пенсію за віком.

Частиною 1 статті 1 Закону встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

06 червня 2011 р. набрав чинності Закон № 3609, яким стаття 4 Закону № 2464 була доповнена частиною 4 наступного змісту: особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Оскільки позивач досяг пенсійного віку і отримував пенсію, він вважав себе звільненим від сплати єдиного внеску, починаючи з серпня 2011 року.

Однак, 07.02.2017 року відповідачем сформовано та надіслано на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-286-17 на суму 14281,21 грн., який виник у зв'язку з несплатою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач вважає вищезазначену вимогу протиправною, у зв'язку з чим звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Суд вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.

Пункт 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 визначає єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті четвертому частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Стаття 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років. Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначені види пенсійного забезпечення, зокрема, довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, за змістом ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску за себе, за умови, якщо такі особи є пенсіонерами за віком (незалежно від того, досягли вони загального пенсійного віку чи така пенсія оформлена на пільгових умовах - зі зменшенням віку) та отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно п. 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Стаття 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" містить виключний перелік трудових пенсій, у тому числі за вислугу років.

На підставі викладеного вище, враховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, суд дійшов висновку, що особи, яким призначена пенсія за віком за вислугою років, не є платниками єдиного внеску за себе згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, так само як і особи, які є пенсіонерами за віком на загальних умовах, оскільки згадана норма не містить жодного винятку щодо пенсіонерів за віком.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верхового Суду України від 24.06.2014 р. по справі № 21-218а14.

Отже, вимога відповідача про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є неправомірною, оскільки позивач з моменту призначення йому пенсії звільнений від обов'язку сплачувати єдиний соціальний внесок.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати протиправною та скасувати вимогу від 0702.2017 р. №Ф-286-17 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 14281,21 грн.

3.Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області судовий збір сплачений згідно квитанції №53 від 09.03.2017 року в сумі 640 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич