Справа № 815/2587/17
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2587/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання скасувати арешт та оголошення заборони на його відчуження, накладений постановою від 17.04.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулись з позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комінтернівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання скасувати арешт та оголошення заборони на його відчуження, накладений постановою № 38834261 від 17.04.2014 року.

Позов обгрунтований тим, що в порушення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, що діяв на час закінчення виконавчого провадження стосовно ОСОБА_2, на підставі п. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», Комінтернівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не було знято арешт з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Сторони у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

19.05.2017 року позивачами подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали у повному обсязі.

22.05.2017 року позивачами подано клопотання щодо уточнення назви відповідача, що була змінена, а саме Комінтернівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відповідно до постанови Верховної Ради України від 14.07.2016 року «Про перейменування деяких населених пунктів Миколаївської, Одеської, Харківської областей та Комінтернівського району Одеської області».

Від відповідача заперечення на позов, у встановлений судом строк, та будь-яких заяв чи клопотань до суду не поступало.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, тому справу розглянуто за відсутності сторін за наявними в справі доказами, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідач, згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст. 3, 5 цього ж Закону здійснює повноваження щодо примусового виконання виконавчих документів в порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби. Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до суду. Тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 17, ст.ст. 104, 181 КАС України, рішення органу державної виконавчої служби позивач може оскаржити в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що 30 березня 2017 року представником ОСОБА_1 було отримано відповідь Комінтернівського (Лиманського) районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 21.03.2017 року № 34-2172 щодо відмови у знятті арешту з майна ОСОБА_2 (а.с. 9).

Не погоджуючись з наданою відмовою Відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи оскаржену відмову суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та вважає за необхідне задовольнити позов з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши зазначений лист відповідача, судом встановлено, що арешт на майно ОСОБА_2, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, було накладено постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 38834261 від 17.04.2014 року, в зв'язку з тим, що несплачені штрафи по постановах про адміністративні правопорушення на користь держави, де боржником є ОСОБА_2 у сумі 7700 грн.

Як зазначається у позові та не було спростовано відповідачем, у березні 2017 року боржник ОСОБА_2 намагався сплатити зазначену суму штрафів, однак цього зробити не зміг, оскільки виконавче провадження стосовно нього закінчено.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до відповідача про скасування накладеного на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, однак йому відмовлено у знятті арешту, про що зазначено у вказаному листі та запропоновано звернутися до суду.

Також у листі від 21.03.2017 року № 34-2172 повідомлено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, про стягнення адміністративних штрафів, які були направлені до ВДАІ у зв'язку з закінченням на підставі ст. 48 п. 2 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно вимог чинного законодавства становить 1 рік. Заява про зняття арешту не є виконавчим документом, а отже підстави для скасування постанови про арешт вищевказаного майна у відділі відсутні. Відповідно до чинного законодавства особа може звернутися до суду з відповідною заявою про зняття арешту з вказаного майна.

Таким чином, з листа відповідача вбачається, що виконавче провадження стосовно ОСОБА_2 Комінтернівським (Лиманським) районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області закінчене, а виконавчі документи повернуті пред'явнику.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV), який діяв на момент відкриття та закінчення виконавчого провадження стосовно ОСОБА_2.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні ст. 6 Закону № 606-ХІV зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 статті 11 Закону N 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону N 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, за ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.01.2017 року житловий будинок за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, вул.. О. Кошевого, 40 в порядку розподілу перейшов позивачці ОСОБА_1 Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 34159592 від 06 березня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, не скасований відповідачем арешт, всупереч норми ст. 50 Закону N 606-XIV, порушує також права нового власника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1, тому суд вважає за необхідне вирішити даний спір та ухвалити судове рішення, яким зняти арешт та оголошення заборони на його відчуження, накладений постановою від 17.04.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, не виходячи за межи позовних вимог, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання скасувати арешт та оголошення заборони на його відчуження, накладений постановою від 17.04.2014 року належить задовольнити.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені

Керуючись ст.ст. 14,70,71,86,158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити.

Зобов'язати Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області скасувати арешт та оголошення заборони на його відчуження, накладений на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 38834261, виданої 17.04.2014 року, видавник: Відділ державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.