Справа № 806/549/17
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м.Житомир справа № 806/549/17

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Добровольська Н.А. ,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання повторно розглянути заяву,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання повторно розглянути заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що ОСОБА_3 28.07.2016року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Відповідача по даній справі, із заявою та відповідними додатками про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00га. на території Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області. Листом від 12.10.2016року Відповідач, на думку представника Позивача, безпідставно відмовив в наданні такого дозволу мотивуючи тим, вказана земельна ділянка знаходиться у зоні незаконного видобування корисних копалин і може бути використана не за цільовим призначенням.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, проти позову заперечив і пояснив, що дійсно спірна земельна ділянка знаходиться у зоні незаконного видобування корисних копалин і її використання не за цільовим призначенням призведе до порушення принципу раціонального використання земель. Крім того, представник Відповідача зазначив, що за повідомленням територіального органу Держгеокадастру вказана земельна ділянка відноситься до земель промисловості.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність регулюються правовими нормами Земельного кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Як зазначено в ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_1 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами ч. 7 ст. 118, ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В розумінні вимог ч.4 ст.122 Земельного кодексу України передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб, віднесено до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів, до яких відноситься Відповідач.

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_3 28.07.2016року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Відповідача по даній справі, із заявою та відповідними додатками про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00га. на території Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області.

Листом від 12.10.2016року Відповідач відмовив в наданні такого дозволу.

Така відмова мотивована тим, що вказана земельна ділянка знаходиться у зоні незаконного видобування корисних копалин і в разі використання її не за цільовим призначенням призведе до порушення принципу раціонального використання земель.

Одночасно представник Відповідача в судовому засіданні зазначив, що вказана земельна ділянка за повідомленням Відділу Держгеокадастру в Олевському районі Житомирської області віднесена до земель промисловості.

Такі доводи Відповідача та його представника в судовому засіданні не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на таке.

Як зазначалося судом, ч. 7 ст. 118 та ч. 3 ст. 123 ЗК України містять вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічно, в Ухвалі КС України "Про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України" від 29 вересня 2015 року N 44-у/2015 (Справа N 2-40/2015) підтверджено, що абзац перший частини сьомої статті 118 Кодексу містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у приватну власність.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстава для відмови у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою, викладену в листі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 12.10.2016року, не відповідає вимогам Земельного кодексу України, а тому така відмова є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд не приймає до уваги доводи представника Відповідача про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель промисловості.

Відповідно до вимог ч.1ст.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно вимог ч.1 ст. 36 цього ж Закону на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру, в тому числі, про цільове призначення земельних ділянок;

Жодних витягів, довідок із Державного земельного кадастру щодо цільового призначення спірної земельної ділянки представником Відповідача суду не надано, а надані копії листа та копії графічних матеріалів не можуть вважатися належними та допустимими доказами.

Порушене право Позивача на належний розгляд його звернення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки підлягає судовому захисту виключно шляхом зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути таку заяву Позивача відповідно до вимог чинного земельного законодавства.

Позовні вимоги Позивача щодо зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області видати наказ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки не підлягають задоволенню, так як є передчасними, і такий наказ може бути виданим виключно за результатами повторного розгляду звернення.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати, що підлягають відшкодуванню або стягненню, по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправну відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою, викладену в листі від 12.10.2016року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 23 травня 2017 р.