Справа № 645/1582/17
Суддя: Бабкова Т. В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/645/88/17
Справа № 645/1582/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Харкова, інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 4 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Харкова лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 4 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Харкова лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 30.03.2017 року серії АР № 911426 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яким ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП,та закрити провадження по справі. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 30.03.2017 року серії АР №9111426 інспектор патрульної поліції роти № 3 батальйону № 4 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Харкова лейтенанта поліції ОСОБА_3 притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Вважає вказану постанову, винесену з порушенням вимог діючого законодавства з наступних підстав. Оскаржувана постанова не містить зазначення місця вчинення правопорушення, в чому конкретно полягає порушення позивача, обставини порушення в постанові не зазначені; при винесенні постанови позивач не був ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, незважаючи на заперечення з його боку, протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, не вірно зазначено адресу місця розгляду справи про адміністративне правопорушення та місця винесення постанови. При притягненні позивача до адміністративної відповідальності не враховано, що на пішохідному переході в час, коли автомобіль позивача наближався до переходу, не було пішоходів, та відповідно ніякої перешкоди у русі пішоходів він не створював. Пішохід зайшов на перехід лише у момент, коли водій вже порівнявся з пішохідним переходом. Тому "дати перевагу" пішоходу позивач вже об'єктивно змоги не мав.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи сповіщалися своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 30.03.2017 року інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону № 4 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Харкова лейтенанта поліції ОСОБА_3 винесена постанова серії АР № 911426 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КпАП України, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 ,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 30.03.2017 року о 17 год. 35 хв., керуючи автомобілем Renault Sandero, номерний знак НОМЕР_1, в м. Харкові по бул. ОСОБА_4, не надав перевагу у русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході та створив йому небезпеку, чим порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Оскаржувана постанова винесена 30.03.2017 року, позов подано до суду 06.04.2017 року, тобто строки на оскарження, передбачені ст. 289 КУпАП, позивачем не пропущені.

Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями ч.1 ст.122 КупАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил проїзду пішохідних переходів у вигляді накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

П. 18.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, підкреслюючи перевагу пішоходів, які переходять через нерегульовані пішохідні переходи, Правила дорожнього руху зобовязують водіїв транспортних засобів знизити швидкість, наближаючись до таких пішохідних переходів, і за необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам. Якщо пішоходу не створюється перешкода чи небезпека в русі, водії можуть проїхати через пішохідний перехід не зупиняючись.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 30.03.2017 року він разом з позивачем їхали по ОСОБА_6 ОСОБА_4. Перед перехрестям з вул. Маршала Рибалка на пішохідному переході з'явився пішохід, якого вони не заважали. Пішохід зайшов на перехід лише тоді, коли ОСОБА_2 вже порівнявся з пішохідним переходом.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема даних про пішохода, якому було створено перешкоду, місце його розташування та розташування автомобілю на проїзній частині, пояснення такого пішохода на підтвердження обставин справи, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим.

Положеннями ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справи про такі адміністративні правопорушення щодо порушень Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про

адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до положень ст.258 КУоАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Виходячи із змістовного аналізу положень діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Таким чином відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, яке не передбачає складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Відповідачем, як уповноваженою особою Національної поліції, на місці вчинення правопорушення було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

При вирішенні вимог щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення суд керується приписами абзацу 3 ч.3 ст.17 КАС України.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Якщо ж провадження за заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства , було помилково порушено, суд закриває провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.18, 70, 71, 160, 161, 162, 167 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову патрульної поліції роти № 3 батальйону № 4 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Харкова лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 30.03.2017 року серії АР № 911426 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі скарги в десятиденний строк з моменту отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -