Справа № 227/1234/17
Суддя: Мацишин Л. С.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

24.05.2017 227/1234/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року. Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Мацишин Л.С.,

при секретарі Данилко Л.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив: - визнати неправомірну відмову відповідача про перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці, зобов'язати відповідача зарахувати до стажу його робити, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 31 жовтня 1977 року по 07 січня 1980 року, роботу на посаді слідчого Добропільського ГУ МВС України в Донецькій області з 10 жовтня 1984 року по 27 травня 1991 року і роботу на посаді начальника слідчого відділу Добропільського ГУ МВС України в Донецькій області з 17 грудня 1995 року по 18 лютого 2000 року. Та просив здійснити йому перерахунок і виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 30 березня 2017 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 9 січня 2002 року по 03 жовтня 2016 року працював суддею Добропільського міськрайонного суду Донецької області. На підставі Постанови Верховної ОСОБА_3 від 22 вересня 2016 року наказом голови Добропільського міськрайонного суду №3-к від 03 жовтня 2016 року був звільнений з займаної посади у звязку з виходом у відставку.

03 жовтня 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. У грудні на йього звернення, УПФ повідомив, що йому призначене щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з страхового стажу роботи суддею 14 років 8 місяців 26 днів. А строк військової служби 2 роки 2 місяці 7 днів, а також службу в органах МВС України з 01 жовтня 1980 року по 18 лютого 2000 року зараховано до загального страхового стажу необхідного для призначення довічного утримання судді у відстаці 37 років 10 місяців 29 днів. Вважає, що відповідач допустив помилку при визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке належить в розмірі 90%, взявши для розрахунку тільки стаж роботи на посаді судді, не зарахувавши календарний період проходження строкової військової служби та періоду службу в органах МВС України.

Не погоджуючись із розміром щомісячного довічного грошового утримання, 30 березня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок призначеного його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 90 % від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді. 10 квітня 2017 року відповідачем йому відмовлено в перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 90% щомісячного утримання судді. Зазначену відмову відповідача вважає протиправною.

Позивача в судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду з клопотання, згідно якого просить суд розглянути справу за його відсутності.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судовому засідання заперечив щодо задоволення позовної заяви, просив відмовити задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_2 отримує довічне грошове утримання у розмірі 80% грошового утримання судді. 30 березня 2017 року позивач звернувся до ПФ України з заяавою довільної форми про зарахування календарного періоду строкової військової служби та роботи на посаді слідчого, а також просив перерахувати виплати. На дане звернення ОСОБА_2 відповідач надав розяснення щодо неможливості зарахувати у стаж роботи на посаді судді вказані періоди, так як це не передбачено чинним законодавством. УПФ не приймало рішення про відмову у здійсненні перерахунку, а тому відсутній предмет спору.

З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з записів трудової книжки, ОСОБА_2 з 09 січня 2002 року призначений на посаду судді Добропільського районного суду Донецької області.

У звязку з ліквідацієї Добропільського районного суду та створення Добропільського міськрайонного суду, 27 березня 2004 року ОСОБА_4 переведено на посаду судді новоутвореного Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

28 квітня 2015 року позивач призначений заступником голови Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

На підставі Постанови Верховної ОСОБА_3 №1600-VIII від 22 вересня 2016 року наказом в.о. голови Добропільського міськрайонного суду №3-к від 03 жовтня 2016 року був відрахований зі штату Добропільського міськрайонного суду Донецької області, звільнений з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку.

З 04 жовтня 2016 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про статус суддів», що підтверджується письмовим листом ПФУ від 10 квітня 2017 року №33/Л-22-01-15. (а.с.15)

На письмове звернення позивача з приводу зарахування до стажу судді терміну строкової служби в Збройних Силах та періодів роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Добропільського виконкому з 10 жовтня 1984 року по 27 травня 1991 року, на посаді заступника начальника та начальника слідчого відділу Добропільського МРВ з 17 грудня 1995 року та 18 лютого 2000 року та призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % Добропільським обєднаним Управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області була надана відповідь за № від 10 квітня 2017 року №33/Л-22-01-15 про відмову з посиланням на те, що обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з їх урахуванням чинним законодавством не передбачено. (а.с.15).

Згідно довідки про стаж роботи, що надає право виходу у відставку з врахуванням стажу роботи на посаді судді стаж роботи на посаді судді станом на 07 вересня 2016 року становить 14 років 07 місяців та 29 днів. Усього стаж роботи станом на 07 вересня 2016 року становить 27 років 07 місяців 21 день.

Зокрема, з 31 жовтня 1977 року 07 січня 1980 року служба в лавах Збройних сил СРСР;

10 жовтня 1984 року 27 травня 1991 року слідчий слідчого відділу відділу внутрішніх справ Добропільського виконкому,

17 грудня 1995 року 18 лютого 2000 року заступник начальника слідчого відділу начальник слідчого відділу Добропільського МРВ;

09 січня 2002 року 26 березня 2004 року суддя Добропільського районного суду Донецької області;

27 березня 2004 року 27 квітня 2015 року - суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області;

28 квітня 2015 рооку суддя, заступник голови Добропільського місьарайонного суду Донецької області. (а.с.21)

Даючи оцінку діям відповідача щодо не зарахування до стажу судді терміну строкової служби в Збройних Силах та періодів роботи на посаді слідчого, начальника слідчого відділу суд виходить з наступного.

Як вбачається з записів військового квитка серії НУ №7635161 та підтверджується записами трудової книжки, ОСОБА_2, в період з 31 жовтня 1977 року по 07 січня 1980 року, проходив строкову службу в рядах Радянської армії (а.с.8-12).

Згідно Послужного списку ОСОБА_5, він з 10 жовтня до 28 травня 1991 року, тобто по 27 жовтня включно, працював слідчим слідчого відділу (за рахунок старшого слідчого) відділу внутрішніх справ Добропільського виконкому. З 17 грудня 1995 року по 18 лютого 2000 року заступником начальника слідчого відділу начальник слідчого відділу Добропільського МРВ (а.с.19-20)

Відповідно до приписів ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. ОСОБА_6 права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції Українивизначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцієюі законами України.

Згідно пункту 8 частини 4статті 48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті новихзаконівабовнесеннізмін дочиннихзаконівне допускається звуження змісту та обсягу визначенихКонституцією Українигарантій незалежності судді (частина 6статті 47 вказаного Закону).

Частиною третьою статті 141 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI, з урахуванням Рішення ОСОБА_6 Суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016) передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За приписами частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас пунктом 11 розділу XIII «;Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону від 07.07.2010 року № 2453-VI) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової служби.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Згідно з ч. 4ст. 43 Закону України від 15.12.1992 р. № 2862-XII «Про статус суддів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету ОСОБА_3 України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно зпостановою Кабінету ОСОБА_3 України від 11.06.2008 р. №545 (яка втратила чинність на підставі постанови КМУ № 1097 від 01.12.2010 року), до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Також, у відповідності до Указів Президента України № 584/95 від 10 липня 1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та № 1061/2002 від 25 листопада 2002 року «Про внесення змін до Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку і навчання у вищих юридичних навчальних закладах період проходження строкової військової служби.

Зазначена позиція також висловлена у розясненні ОСОБА_6 Суду України у Рішенні №8-рп/2005.

ОСОБА_6 Суд України п. 3.2 своїм рішенням від 14.12.2011 року № 18-рп/2011 по справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо офіційного тлумачення поняття «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у п.п. «є» п. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України зазначив: «що правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття однорідними та взаємопов'язаними». Як слідує із п. 3.3 наведеного Рішення, «поняття «щомісячне довічне грошове утримання» означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного фонду.

22 травня 2008 року ОСОБА_6 Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, ОСОБА_6 Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». ОСОБА_6 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_6 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого в рішеннях ОСОБА_6 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Рішенням ОСОБА_6 Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 були визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому ОСОБА_6 Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення ОСОБА_6 Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII, а саме, «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Принцип верховенства права як першочерговий закріплений у статтях 7, 8 КАС України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів закріплена в Конституції України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Отже, враховуючи вищезазначені рішення ОСОБА_6 Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд ОСОБА_6 Судом, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Наведені положення підтверджуються й міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Так, згідно пункту 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17.11.2010 року Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Як визначено ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI було передбачено зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, періоду проходження строкової служби та час роботи на слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Позивачем обєктивна умова стаж роботи на посаді судді не менше як 10 років дотримана.

Частиною третьоюстатті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення ОСОБА_6 Суду України від 08.06.2016 р.№1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на зазначене, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період проходження строкової військової служби з 31 жовтня 1977 року по 07 січня 1980 року та роботу на посаді слідчого Добропільського ГУ МВС України в Донецькій області з 10 жовтня 1984 року по 27 травня 1991 року і роботу на посаді начальника слідчого відділу Добропільського ГУ МВС України в Донецькій області з 17 грудня 1995 року по 18 лютого 2000 року, з урахуванням якого загальний стаж роботи позивача на посаді судді складе більше 27 років, що з врахуванням вищезазначеної норми закону дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90, а не 80 відсотків заробітної плати працюючого судді.

Згідно з ч. 1ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вище викладене, не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що законодавством не передбачено врахування періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання.

Необґрунтоване є посилання відповідача на те, що УПФ не приймало рішення про відмову у перерахунку довічного грошового утримання, а тому на їхню думку відсутній предмет оскарження, оскільки позивач оскаржує не рішення УПФ України, а відмову про перерахунок призначеного ОСОБА_2 довічного грошового утримання судді у відставці та зарахування до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби, а також службу в органах МВС України, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що відповідачем необґрунтовано відмовлено в проведенні такого перерахунку, оскільки до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період проходження строкової військової служби строк військової служби, а також роботу на посаді слідчого Добропільського ГУ МВС України в Донецькій області з 10 жовтня 1984 року по 27 травня 1991 року і роботу на посаді начальника слідчого відділу Добропільського ГУ МВС України в Донецькій області з 17 грудня 1995 року по 18 лютого 2000 року, який з урахуванням врахованого відповідачем суддівського стажу, становить 27 роки 8 місяціів та 21 день, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90, а не 80 відсотків грошового утримання працюючого судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок призначеної пенсії здійснюється з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Керуючись вимогами ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати, здійснені позивачем по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Керуючись ч.1 ст.94, ст.ст.160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про перерахунок призначеного ОСОБА_2 довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, календарний період проходження строкової військової служби з 31 жовтня 1977 року по 07 січня 1980 року, та роботу на посаді слідчого Добропільського ГУ МВС України в Донецькій області з 10 жовтня 1984 року по 27 травня 1991 року і роботу на посаді начальника слідчого відділу Добропільського ГУ МВС України в Донецькій області з 17 грудня 1995 року по 18 лютого 2000 року.

Зобов'язати Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_2 з 30 березня 2017 року перерахунок і виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше здійснених виплат.

Стягнути з Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в розмірі 640 (шістисот сорок ) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Постанова суду, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Л.С.Мацишин

24.05.2017