Справа № 817/2028/16
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2017 р.Р і в н е 817/2028/16
13год. 45хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 третьої особи позивача: представник ОСОБА_2,

відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Городоцький виправний центр управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№131)
до Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання дій неправомірними та визнання протиправним та скасування висновку
В С Т АН О В И В:

Позивач, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача звернулися до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії. До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, виклавши адміністративний позов у новій редакції. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем складений висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» від 12 жовтня 2016 року №13056/17-16-13-06-09, з якого слідує що з урахуванням письмових пояснень позивача та підтвердних документів встановлено недостовірність відомостей, зазначених п.2 ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про очищення влади». Вказаний висновок позивач вважає незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, оскільки при проведенні перевірки відповідачем порушено процедуру її проведення, недосліджені усі належні документи, та об'єктивно не з'ясовані обставини, що стосувались предмету проведення перевірки. При цьому позивач стверджує, що нерухоме майно, яке було належним чином задеклароване, йому придбали батьки за свої кошти і ним надавались відповідні пояснення та підтвердні документи, які були проігноровані відповідачем. Додаткову перевірку відповідач відмовився проводити, в зв'язку з чим поданий позов до суду.

Відповідач надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що відповідно до пункту 2 частини 5 статті 5 ЗУ «Про очищення влади», та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей передбачених п.2 ч.5 ст.5 ЗУ «Про очищення влади», ним було проведено відповідну перевірку позивача. Перевіркою встановлено, що вартість майна, вказаного позивачем у Декларації, набутого за час перебування на посадах, визначених пунктах 1-10 ч.1 ст.2 ЗУ «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ним із законних джерел. Так, в позиції 25 розділу 3 Декларації позивачем вказано квартиру за адресою: АДРЕСА_1, придбана відповідно до договору купівлі-продажу від 04.08,2012 року, вартість даної квартири становить 191 760.00 грн. Згідно наданого пояснення вищевказана квартира придбавалась за рахунок коштів його матері- ОСОБА_4 Однак, згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб України про суму нарахованих (виплачених) доходів ОСОБА_8, ОСОБА_4 суми їхніх доходів не достатньо для придбання квартири, а відтак, встановлено недостовірність відомостей, вказаних позивачем у декларації. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа передана у провадження судді згідно розпорядження Рівненського окружного адміністративного суду №192 від 19.05.2017 року в зв'язку з чим розгляд справи здійснюється спочатку.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник третьої особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача підтримав позицію позивача.

Представник відповідача в судове засідання 22.05.2017 року не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути розглянуто на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи той факт, що справа провадженням відкрита 21.11.2016р., а також враховуючи розумність строків розгляду справи, суд вирішив розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

В судовому засіданні позивач та представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача не наголошували на повторному виклику свідка - ОСОБА_4

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, суд виходить з такого:

Позивач, відповідно до послужного списку, з 2010 року по даний час працює в Городоцькому виправному центрі управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області №131.

27.07.2015 ним подано до третьої особи заяву про проведення перевірки передбаченої Законом України «Про очищення влади».

28.07.2015 третьою собою направлений запит №60/14-2626 відповідачу щодо проведення перевірки відносно позивача, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

12.10.2016 відповідачем наданий висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» №13056/17-16-13-06-09. Відповідно до результатів перевірки, відповідачем у висновку зазначено, що з урахуванням письмових пояснень позивача та підтвердних документів встановлено недостовірність відомостей, зазначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону, вказаних позивачем у Декларації.

24.10.2016р. третьою особою направлено відповідачу клопотання про проведення додаткової перевірки.

07.11.2016 відповідачем відмовлено у проведенні такої перевірки.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1 Закону України «Про очищення влади», очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

На виконання п.10 ч.1 ст.2 Закону заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у п.п.1-10 ч.1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади» за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Щодо правомірності дій відповідача під час проведення перевірки, правомірності висновку відповідача про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» та його скасування, суд виходить з наступного.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що третьою особою одночасно із запитом на проведення перевірки була направлена відповідачу, зокрема, декларація позивача про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Пункт 25 Розділу ІІІ вказаної Декларації містить запис щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3. Як пояснив позивач, вказана квартира придбавалась в 2012 році, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 04.08.2012р.

Згідно Декларації позивача про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2012 рік, пункт 25 Розділу ІІІ Декларації містить запис щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3. У графі «сума витрат на оренду чи на інше право користування» міститься запис - Дарча.

Позивач вказав, що не знав як записати, що кошти на придбання квартири були надані батьками, тому записав як дарчу.

Із викладеного слідує, що позивач не мав наміру приховувати нерухоме майно, чи вказувати недостовірні відомості.

Як вбачається із вказаного висновку, відповідачем при проведенні перевірки достовірності набуття нерухомого майна позивачем, взято до уваги лише відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб України про суму нарахованих доходів позивача та його батьків починаючи з І кварталу 1998 року по ІІ квартал 2012 року. На підставі вказаних відомостей відповідач прийшов до висновку про недостовірність задекларованих відомостей. Також у висновку зазначається, що позивачем надавались пояснення та підтвердні документи. Та як вбачається із висновку, наявність пояснень та документів не вплинули на результат перевірки.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, та підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, що мати позивача ОСОБА_4 мала депозитний рахунок в АТ «Банк «Фінанси та Кредит»».

Згідно виписок цього банку, на депозитному рахунку НОМЕР_1. станом на 18.06.2012 року знаходились кошти в сумі 197000 грн.

Цього ж числа ОСОБА_4 вказані кошти зняла і поклала на валютний депозитний рахунок № НОМЕР_2 (USD) в філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк». Сума коштів у валюті складала 25000 доларів США.

20.07.2012р. ОСОБА_4 зняла з депозитного рахунку 25000 доларів США, що підтверджується історією рахунку № НОМЕР_2 (USD) філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк».

4.08.2012р. позивачем був укладений договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 вартістю 191760грн. Станом на 03.08.2012р. кошти в сумі 191760грн. в перерахунку на долар США згідно курсу НБУ складали 23991 долар США.

Враховуючи невеликий проміжок часу між зняттям суми коштів з депозитного рахунку та придбанням квартири, суд приходить до висновку про прийнятність доводів позивача щодо надання коштів на її придбання його батьками і знятої з депозитного рахунку суми цілком вистачило.

Твердження відповідача про те, що позивач не декларував кошти від батьків, які вказані у позиції 4 розділу І декларацій за 2011, 2012рік є необґрунтованими, а отже безпідставними.

Так, відомості у деклараціях про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру зазначалися станом на 31 грудня відповідного року, за який вона подавалася. Як встановлено судом, кошти з депозитного рахунку були зняті 20.07.2012 року. Отже, в декларації за 2011 рік позивач не міг зазначити вказані кошти, в зв'язку з їх не отримуванням. В декларації за 2012 рік позивач також не мав права їх вказувати, оскільки станом на 31.12.2012р. вони були витрачені на придбання квартири і фактично їх вже не існувало. Одночасно суд звертає увагу на те, що в декларації позивача за 2011 рік відсутній запис щодо банківського вкладу матері. Однак відповідачем не з'ясований факт наявності чи відсутності депозитного вкладу матері позивача станом на 31.12.2011 року. Більш того, відповідачем не взяті до уваги та проігноровані документи, надані позивачем разом з поясненнями, які встановлюють факт існування депозитного рахунку у матері позивача в період з 18.06.2012 року по 20.07.2012р.

Суд зауважує, що визначення процедури проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» встановлено Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», та форми висновку про результати такої перевірки, затвердженого Наказом, Міністерства фінансів України №1100, 03.11.2014.

Згідно із вказаним Порядком проведення перевірки полягає, зокрема, в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел; повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей; одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку; підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

При проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи «Податковий блок», зокрема про: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Під час перевірки пошук наявної в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкової інформації щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, здійснюється з використанням реєстраційного номера облікової картки платника податків, зазначеного в позиції 1 декларації. У разі відмови такої особи через свої релігійні переконання від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків такий пошук здійснюється за прізвищем, ім'ям, по батькові, серією та номером паспорта громадянина України, які зазначені в позиції 1 декларації.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Про встановлення недостовірності відомостей, які підлягали перевірці згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказується у висновку про результати перевірки у разі, якщо вартість майна (майнових прав), набутого (набутих) особою, стосовно якої проводилася перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Згідно із вимогами пункту 8 Порядку, у розділі ІІІ декларації перевірці підлягають:

достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи; відповідність вартості нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

При перевірці даних про нерухоме майно, вказаних особою, стосовно якої проводиться перевірка, у розділі ІІІ декларації, враховується зазначена такою особою в декларації інформація щодо перебування такого нерухомого майна або його частини у власності, в оренді чи на іншому праві користування (у разі зазначення такої інформації декларантом).

Для перевірки інформації про нерухоме майно використовуються дані, що надходять від суб'єктів інформаційних відносин: відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримані відповідно до законодавства, - про виникнення, перехід чи припинення речових прав на нерухоме майно; Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру - про набуті до 01 січня 2013 року речові права на земельні ділянки;

платників податків - фізичних осіб - про об'єкти нерухомого майна, зазначені в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також наявна податкова інформація про нерухоме майно, одержана з інших джерел.

У разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому частиною четвертою статті 5 Закону, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. У разі коли особа, стосовно якої проводиться перевірка, займає посаду, перебування на якій становить державну таємницю, така посада у висновку про результати перевірки не зазначається.

Із наведених правових норм слідує, що у висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов'язаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам.

При цьому, суд наголошує, що висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

Всупереч вказаному, доказовою базою висновку відповідача слугують лише відомості, отримані з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб України про суму нарахованих (виплачених) доходів позивача та його батьків. Крім цього, відповідач, отримавши пояснення позивача та його підтвердні документи, не проаналізував їх, а обмежився лише зазначенням про їх наявність загальною фразою.

Окрім того, судом також встановлено, що установа, в якій працює позивач зверталась до відповідача із запитом на проведення додаткової перевірки. Однак, відповідач відмовив у її проведенні з посиланням на відсутність підстав, а саме: відсутність додаткової інформації згідно п.14 Порядку проведення перевірок. При цьому відповідач у своєму листі-відмові стверджує, що депозитний вклад не є джерелом доходів.

Відповідно до пункту 14 Порядку, якщо після надсилання висновку про результати перевірки від органу, в якому проводиться перевірка, одноразово надходить запит з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації, контролюючий орган зобов'язаний розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів. У разі отримання додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, яка впливає на суть раніше надісланого висновку, контролюючий орган проводить додаткову перевірку, готує та надсилає органу, в якому проводиться перевірка, висновок про результати додаткової перевірки за встановленою формою, де зазначається також про отримання запиту, відповідно до якого проводилася перевірка. У разі відсутності додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, контролюючий орган за результатами розгляду такого запиту надсилає органу, в якому проводиться перевірка, листа з інформацією про відсутність підстав для проведення додаткової перевірки та уточнює викладену в раніше надісланому висновку інформацію.

Із аналізу зазначеної норми вбачається, що відповідач мав би взяти до уваги надані декларантом підтвердні документи, однак не зробив цього вдруге, тому суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача при проведенні перевірки та складанні висновку. В той же час нормами Цивільного Кодексу України (статті 1058-1061), Постановою правління Національного Банку України № 516 03.12.2003 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» (із змінами та доповненнями), надано поняття депозитних (вкладних) операцій, а також визначений обов'язок банківської установи щодо нарахування та виплати процентів за такими вкладами. Проценти за депозитними вкладами є пасивним доходом вкладника, а відтак твердження відповідача з приводу відсутності джерела доходу у вигляді депозитного вкладу є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про правомірність доводів позивача щодо протиправності дій відповідача під час проведення перевірки та протиправності висновку відповідача і його скасування.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача відкликати висновок, надісланий до Міністерства юстиції України.

Згідно із пунктом 14 Порядку проведення перевірки, у разі встановлення недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказаних у декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка, контролюючий орган, який проводив перевірку, одночасно з надісланням висновку на запит керівника органу, в якому проводиться перевірка, надсилає до Міністерства юстиції України копію такого висновку.

Вказаним пунктом встановлюється обов'язок для відповідача направлення копії висновку до Міністерства юстиції України в разі встановлення недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Отже, в разі встановлення судом протиправності такого висновку та, відповідно, його скасування, відповідач зобов'язаний його відкликати.

Підсумовуючи вище викладене в його сукупності суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області під час проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати висновок ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» стосовно ОСОБА_1 від 12 жовтня 2016 року №13056/17-16-13-06-09.

Зобов'язати ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області відкликати надісланий до Міністерства юстиції України висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» стосовно ОСОБА_1 від 12 жовтня 2016 року № 13056/17-16-13-06-09.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1191,21 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.