Справа № 815/7275/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/7275/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дейнеги С.Є.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_4 та Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_4 та Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, у якому просив скасувати наказ виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_4 №315к від 22 листопада 2016 року про звільнення ОСОБА_1; поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста сектору фітосанітарного контролю відділу фітосанітарних заходів на кордоні Управління фітосанітарної безпеки Держпродспоживслужби в Одеській області; стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 22 листопада 2016 року до моменту фактичного поновлення на роботі.

Позивачем зазначено, що наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 29 вересня 2016 року №45-ВО на нього покладено виконання функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного контролю «Іллічівський рибний порт» з 30 вересня 2016 року. 25 жовтня 2016 року його було ознайомлено з наказом від 24 жовтня 2016 року №63-ВО, яким без попередження та згоди на нього покладено виконання функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного контролю «Тимкове». На звернення до виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області надати кошти для проїзду та проживання в інший населений пункт позивач отримав відмову. Вказана ситуація призвела до погіршення стану здоров'я позивача, у зв'язку із чим з 25 жовтня 2016 року по 11 листопада 2016 року він перебував на лікарняному. Після видужання у зв'язку із неможливістю переїзду та виконувати свої службові обов'язки на СФК «Тимкове» позивач вийшов на роботу в СФК «Іллічівський рибний порт», проте до роботи в зміну його не допускали, табелювання в період з 12 по 26 листопада 2016 року не проводили. Вказані обставили стали підставою звільнення позивача з посади провідного спеціаліста сектору фітосанітарного контролю відділу фітосанітарних заходів на кордоні Управління фітосанітарної безпеки Держпродспоживслужби в Одеській області за допущені прогули.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 22 листопада 2016 року №315-к про звільнення ОСОБА_1 Поновлено позивача на посаді провідного спеціаліста сектору фітосанітарного контролю відділу фітосанітарних заходів на кордоні Управління фітосанітарної безпеки Держпродспоживслужби в Одеській області з 23 листопада 2016 року. Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.11.2016 року по 14.02.2017 року в сумі 19 345,32 грн. (дев'ятнадцять тисяч триста сорок п'ять гривень 32 коп.).

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Наказом в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 29 вересня 2016 року №45-ВО у зв'язку із упорядкуванням функціональних обов'язків на ОСОБА_1 провідного спеціаліста сектору фітосанітарного контролю відділу фітосанітарних заходів на кордоні Управління фітосанітарної безпеки покладено виконання функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного контролю «Іллічівський рибний порт» з 30 вересня 2016 року (а.с. 8).

З наказом про покладення відповідальності позивач ознайомився 30 вересня 2016 року з відміткою про згоду.

Наказом в.о. начальника начальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 24 жовтня 2016 року №63-ВО у зв'язку із упорядкуванням функціональних обов'язків на ОСОБА_1 провідного спеціаліста сектору фітосанітарного контролю відділу фітосанітарних заходів на кордоні Управління фітосанітарної безпеки покладено виконання функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного контролю «Тимкове» з 25 жовтня 2016 року.

З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 25 жовтня 2016 року.

Згідно листка працездатності, виданого 25 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 звільнено від роботи з 25.10.2016 року по 28.10.2016 року, з 29.10.2016 року по 31.10.2016 року, з 01.11.2016 року по 03.11.2016 року, з 04.11.2016 року по 11.11.2016 року.

Згідно відмітки на зворотному боці листка непрацездатності, який заповнений уповноваженою особою відповідача, до роботи позивачу стати 12.11.2016 року (а.с. 46).

17 листопада 2016 року посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області складено акт про те, що з 14.11.2016 року по 17.11.2016 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці за адресою: с. Тимкове Кодимського району (СФК «Тимкове») (а.с. 49).

22 листопада 2016 року Наказом в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №315-к ОСОБА_1 з 23 листопада 2016 року звільнено з посади провідного спеціаліста сектору фітосанітарного контролю відділу фітосанітарних заходів на кордоні Управління фітосанітарної безпеки за допущені прогули 18 листопада 2016 року, 21 листопада 2016 року, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Підставою звільнення зазначено Подання (пропозиція) Дисциплінарної комісії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 22 листопада 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності (а.с. 50).

З наказом про звільнення позивач ознайомлений 23 листопада 2016 року з відміткою про непогодження та наміром оскаржувати.

Не погоджуючись з наказом про звільнення від 22 листопада 2016 року №315-к, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що звільненню позивача з посади провідного спеціаліста сектору фітосанітарного контролю відділу фітосанітарних заходів на кордоні Управління фітосанітарної безпеки передували наступні обставини.

Так, з 25 жовтня 2016 року на ОСОБА_1 покладено виконання функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного контролю «Тимкове», про що видано наказ «Про покладення відповідальності» від 24 жовтня 2016 року №63-ВО, з яким позивач ознайомлений 25 жовтня 2016 року.

Позивач наголошує на тому, що переведення його до сектору фітосанітарного контролю «Тимкове» з покладанням виконання функцій державного фітосанітарного інспектора відбулось без його попередження та згоди. У зв'язку із тим, що СФК «Тимкове» знаходиться в іншому населеному пункті, іншому районі Одеської області, позивач звертався до в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з проханням надати кошти для проїзду та проживання, проте отримав відмову.

З 25 жовтня 2016 року по 11 листопада 2016 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується наявним в матеріалах справи листком непрацездатності.

14 листопада 2016 року (12.11-13.11.2016 року є вихідними днями) позивач прибув до сектору фітосанітарного контролю «Іллічівський рибний порт» до свого попереднього місця роботи, у зв'язку з неможливістю за станом здоров'я та матеріальним становищем переїхати для виконання обов'язків до СФК «Тимкове», який розташований за адресою: с. Тимкове, Кодимський район, Одеська область.

Однак, як вбачається з табелю обліку робочого часу управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за листопад 2016 року стосовно ОСОБА_1 у період з 14.11 по 18.11.2016 року та 21-22.11.2016 року зроблено відмітки про неявку на роботу (а.с. 74-76).

17 листопада 2016 року посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області складено акт про те, що з 14.11.2016 року по 17.11.2016 року включно ОСОБА_1 відсутній на робочому місці за адресою: с. Тимкове, Кодимського району (СФК «Тимкове») (а.с. 49).

Акт про відсутність на роботі складений у м. Одесі та підписаний в.о. начальника управління фітосанітарної безпеки ОСОБА_5, заступником начальника відділу фітосанітарних заходів на кордоні ОСОБА_6, провідним спеціалістом відділу фітосанітарних заходів на кордоні ОСОБА_7

Наказом в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 18 листопада 2016 року №313-к, провідного спеціаліста сектору фітосанітарного контролю відділу фітосанітарних заходів на кордоні Управління фітосанітарної безпеки ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за допущені прогули 14 листопада 2016 року, 15 листопада 2016 року, 16 листопада 2016 року та 17 листопада 2016 року.

21 листопада 2016 року позивач звернувся зі скаргою до голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, у якій зазначив, що у зв'язку з неможливістю переїхати та виконувати свої службові обов'язки на СФК «Тимкове» він вийшов на роботу в СФК «Іллічівський рибний порт», проте в.о. завідуючого СФК «Іллічівський рибний порт» відмовився допускати його до роботи, мотивуючи це забороною в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області. Також позивач вказав на порушення положень ст.ст. 41, 43 Закону України «Про державну службу» щодо попередження та отримання згоди на переїзд в іншу місцевість та ст. 120 КЗпП України про надання коштів для переїзду.

З огляду на викладені обставини позивач у своїй скарзі просив створити комісію і перевірити законність наказу №63-ВО від 25 жовтня 2016 року; законність відмови надати кошти на виконання наказу №63-ВО від 25 жовтня 2016 року; законність вимоги в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо недопуску позивача до роботи в СФК «Іллічівський рибний порт» (а.с. 51-52).

До вказаної заяви в додатках позивач надав свою письмову заяву на ім'я в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 14 листопада 2016 року, відповідно до якої позивач звертався до в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з проханням надати кошти для проїзду та проживання в населеному пункті, де знаходить СФК «Тимкове», однак відповіді не отримав (а.с. 10).

Скарга позивача надійшла до Держпродспоживслужби 30 листопада 2016 року, однак на час розгляду справи відповідь не надана.

22 листопада 2016 року на підставі протоколу засідання дисциплінарної комісії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за результатами розгляду матеріалів дисциплінарного провадження відносно провідного спеціаліста сектору фітосанітарного контролю відділу фітосанітарних заходів на кордоні Управління фітосанітарної безпеки ОСОБА_1, дисциплінарна комісія рекомендувала керівникові Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області застосувати до ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

У поданні дисциплінарної комісії зазначено, що враховуючи притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за допущені прогули 14, 15, 16 та 17 листопада 2016 року, відсутність на роботі без поважних причин 18 та 21 листопада 2016 року, тобто прогул, є дисциплінарним проступком, що скоєний систематично протягом 2016 року.

За допущені прогули 18 листопада 2016 року та 21 листопада 2016 року наказом в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 22 листопада 2016 року №315-к позивача звільнено з посади за п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що дії та рішення відповідача щодо звільнення позивача були протиправними.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частина 5 вказаної статті Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням регулює Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, який також визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ст. 5 вказаного Закону правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну службу» державний службовець має право на оскарження в установленому законом порядку рішень про накладення дисциплінарного стягнення, звільнення з посади державної служби, а також висновку, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання його службової діяльності.

Як вже зазначалося вище, з 25 жовтня 2016 року на провідного спеціаліста сектору фітосанітарного контролю відділу фітосанітарних заходів на кордоні Управління фітосанітарної безпеки ОСОБА_1 покладено виконання функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного контролю «Тимкове» з 25 жовтня 2016 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. №435 затверджено Перелік пунктів пропуску через державний кордон, в яких здійснюється переміщення товарів через митний кордон України, згідно якого пункт пропуску «Тимкове» є міждержавним пунктом пропуску для автомобільного сполучення на кордоні з Республікою Молдова.

Пункт пропуску «Тимкове» розташований в Одеській області, Кодимський район, с. Тимкове, яке (с.Тимкове) знаходиться на відстані 223 км від обласного центру (м. Одеса).

З наведеного слідує, що покладення на позивача виконання функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного конролю «Тимкове» передбачає переїзд до іншої місцевості с. Тимкове, Кодимський район, Одеська область.

Судом першої інстанції було правильно враховано, що в Наказі «Про покладення відповідальності» на позивача від 24 жовтня 2016 року №63-ВО відсутні посилання на норми Закону України «Про державну службу» та КЗпП України стосовно того, в якому порядку позивач направляється для виконання своїх службових обов'язків до іншого населеного пункту: в порядку переведення чи службового відрядження тощо.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу», державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби.

За приписами ч. 2 ст. 41 Закону України «Про державну службу», переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

Статтею 32 КЗпП України також передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач надавав згоди на його переведення на рівнозначну посаду (державний фітосанітарний інспектор) в іншій місцевості.

При цьому, у постанові Кабінету Міністрів України «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість» від 02 березня 1998 року №255 під іншою місцевістю розуміється інший населений пункт.

Тобто, під іншою місцевістю слід розуміти інший населений пункт (місто, селище, село), аніж той, де розташовувалося підприємство, на якому працював працівник до переведення.

При цьому Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області розташоване за адресою: вул. 7-а Пересипська, 6, м. Одеса, до переведення позивач виконував функції державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного конролю «Іллічівський рибний порт», розташованого в м. Чорноморськ Одеської області, тоді як сектор фітосанітарного контролю «Тимкове» знаходиться на відстані 223 км від м. Одеси за адресою: с. Тимкове, Кодимський район, Одеська область.

Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що покладення на позивача виконання функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного конролю «Тимкове» пов'язане з переїздом в іншу місцевість, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» та ст. 32 КЗпП України є переведенням на роботу до іншої місцевості (в іншому населеному пункті) та потребує згоди державного службовця.

Крім того, переїзд на роботу в іншу місцевість передбачає компенсацію, що передбачено ст. 120 КЗпП України.

Таким чином колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що покладення на позивача виконання функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного конролю «Тимкове» наказом від 24 жовтня 2016 року №63-ВО здійснено з порушенням Закону України «Про державну службу» та законодавства про працю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 Закону України «Про державну службу», державний службовець під час виконання посадових обов'язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов'язки.

Державний службовець зобов'язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Державний службовець у разі виникнення у нього сумніву щодо законності виданого керівником наказу (розпорядження), доручення повинен вимагати його письмового підтвердження, після отримання якого зобов'язаний виконати такий наказ (розпорядження), доручення. Одночасно з виконанням такого наказу (розпорядження), доручення державний службовець зобов'язаний у письмовій формі повідомити про нього керівника вищого рівня або орган вищого рівня. У такому разі державний службовець звільняється від відповідальності за виконання зазначеного наказу (розпорядження), доручення, якщо його буде визнано незаконним у встановленому законом порядку, крім випадків виконання явно злочинного наказу (розпорядження), доручення.

Статтею 11 Закону України «Про державну службу» визначено порядок захисту права на державну службу.

Так, відповідно до вказаної статті, у разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.

У скарзі державний службовець може вимагати від керівника державної служби утворення комісії для перевірки викладених у скарзі фактів.

Керівник державної служби на вимогу державного службовця для перевірки викладених у скарзі фактів утворює комісію у складі не менше трьох осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2016 року позивач звернувся зі скаргою до голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, у якій просив створити комісію і перевірити законність наказу №63-ВО від 25 жовтня 2016 року; законність відмови надати кошти на виконання наказу №63-ВО від 25 жовтня 2016 року; законність вимоги в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо недопуску позивача до роботи в СФК «Іллічівський рибний порт» (а.с. 51-52).

Однак, відповіді на вказану скаргу позивач не отримав.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про державну службу», у разі неотримання в установлений частиною третьою цієї статті строк обґрунтованої відповіді на скаргу або незгоди з відповіддю керівника державної служби державний службовець може звернутися із відповідною скаргою до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

За результатами розгляду скарги центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, надає державному службовцю вмотивовану відповідь не пізніше 20 календарних днів з дня надходження скарги та в разі встановлення факту порушення прав державного службовця направляє відповідному державному органу обов'язкову для виконання вимогу про усунення відповідних порушень.

Скориставшись своїм правом, позивач звернувся до Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі зі скаргою від 15 листопада 2016 року щодо порушень законодавства при покладенні на нього функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного конролю «Тимкове».

За результатами розгляду скарги Міжрегіональним управлінням Національного агентства України з питань державної служби підготовлено Довідку, згідно якої в порушення вимог статті 5 Закону України «Про державну службу» та статті 32 КЗпП України, керівництвом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на ОСОБА_1 без попередження та отримання його згоди покладено виконання функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного контролю «Тимкове», місце розташування якого знаходиться на відстані більш ніж 200 км від Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, тобто не в межах державного органу, що розташований за адресою: вул. 7-ма Пересипська, 6, м. Одеса.

З цих підстав керівництву Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області запропоновано відмінити наказ в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 24 жовтня 2016 року №63-ВО «Про покладення відповідальності», що порушує права та законні інтереси державного службовця ОСОБА_1 та прийнятий з порушенням вимог Закону України «Про державну службу» та КЗпП України (а.с. 61-68).

Стаття 11 Закону України «Про державну службу» гарантує, що порушені права державного службовця підлягають безумовному поновленню, а перешкоди в реалізації цих прав - усуненню.

При цьому, заявник має право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державних органів та їх посадових осіб, що перешкоджають реалізації прав, наданих йому цим Законом, до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

За приписами п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону, дисциплінарним проступком є прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У відповідності з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу», до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 5 статті 66 Закону України «Про державну службу» визначено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку із тим, що з 14 листопада 2016 року позивач після лікарняного вийшов на роботу в СФК «Іллічівський рибний порт», а не СФК «Тимкове», наказом від 18 листопада 2016 року №313-к йому оголошено догану за допущені прогули 14 листопада 2016 року, 15 листопада 2016 року, 16 листопада 2016 року та 17 листопада 2016 року. За допущені прогули 18 листопада 2016 року та 21 листопада 2016 року позивача звільнено з посади за п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» наказом від 22 листопада 2016 року №313-к.

Однак, враховуючи, що покладення на позивача виконання функцій державного фітосанітарного інспектора по сектору фітосанітарного контролю «Тимкове» відбулось з порушенням Закону України «Про державну службу» та законодавства про працю, правові підстави вважати його дії по виходу на роботу за попереднім місцем роботи дисциплінарним проступком у вигляді прогулу відсутні, з чим погоджується апеляційний суд.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Законом України від 14.09.2006 року №137-V ратифіковано Європейську соціальну хартію (переглянуту). Відповідно до пункту 1 частини 1 Хартії, кожна людина повинна мати можливість заробляти собі на життя професією, яку вона вільно обирає.

Згідно п. 24 частини 1 Хартії, усі працівники мають право на захист у випадках звільнення. Так, статтею 24 частини 2 Хартії передбачено право на захист у випадках звільнення. З метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення Сторони зобов'язуються визнати: a) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов'язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби; b) право працівників, звільнених без поважної причини, на належну компенсацію або іншу відповідну допомогу. З цією метою Сторони зобов'язуються забезпечити, щоб кожний працівник, який вважає себе звільненим без поважної причини, мав право на оскарження в неупередженому органі.

Отже, порушене відповідачем право позивача на проходження державної служби підлягає відновленню шляхом скасування наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 22 листопада 2016 року №315-к про звільнення ОСОБА_1 та його поновлення на посаді провідного спеціаліста сектору фітосанітарного контролю відділу фітосанітарних заходів на кордоні Управління фітосанітарної безпеки Держпродспоживслужби в Одеській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України в постанові від 14.01.2014 року по справі №21-395а13, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Абзацом 3 пункту 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно з п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно довідки про доходи від 24 січня 2017 року №72, сума нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за вересень 2016 року складає 6677, 08 грн., за жовтень 2016 року 5664, 00 грн. Усього за останні 2 календарні місяці роботи до звільнення 12 341, 08 грн. Кількість відпрацьованих робочих днів у вересні 22, у жовтні - 15. Усього 37 днів.

Отже, середньоденний заробіток позивача складає 333, 54 грн. (12341,08/37).

Кількість днів вимушеного прогулу позивача складає 58 робочих днів (з 23.11.2016 року по 14.02.2017 року).

Таким чином середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу складає 19 345,32 грн. (333,54х58), який суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за період з дня звільнення до дня ухвалення рішення по справі.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. Натомість позивач довів протиправність прийнятих відповідачем рішень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов