Справа № 749/342/17
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/342/17
Номер провадження 2-а/749/46/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року м. Сновськ Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Скорої Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 БУПП у м. Вінниці Назарук Володимира Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, 21 березня 2017 року звернувся до Щорського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 БУПП у м. Вінниці Назарук Володимира Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови в якому просить скасувати постанову інспектора роти № 1 БУПП у м. Вінниці Назарук Володимира Васильовича серії АР №572616 від 07.03.2017 року.

В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що спірною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вважає, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не дотримано вимог статтей 280, 283,284 КУпАП, нез?ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не враховано пояснення позивача та не наведено жодного доказу, що дане правопорушення вчинив саме позивач.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, оскільки у скоєнні даного адміністративного правопорушення він не винен.

Відповідач у судовому засіданні відсутній, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень та будь-яких клопотань до суду не надіслав.

Суд, дослідивши матеріали прийшов до наступного висновку.

Постановою інспектора роти № 1 БУПП у м. Вінниці Назарук Володимира Васильовича від 07.03.2017 року серії АР № 572616 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач визнаний винним в тому, що 07.03.2017 року о 16 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом Hyundai Santa реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Вінниця, по вул.. Соборна, 94, здійснив зупинку в другому ряду, а також не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.15.4, п.2.1 (а) та п.2.1 (б) та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395).

Згідно з ч.2, ч.3 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.4 вказаної статті, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами ч.5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 цього ж Розділу передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Крім того спірна постанова складена у відповідності до вимог статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у визначеному цією правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення «за місцем його вчинення», вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, на чому наголошує позивач.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Єдиним документом, який підтверджує винність позивачу у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є постанова відповідача, яку суд не може взяти до уваги, оскільки дана постанова є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Жодних інших доказів виності позивача у вчиненні інкримінованого правопорушення матеріали справи не містять. Відсутні також посилання відповідача, у винесеній постанові, на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, що порушує ст.. 283 КУпАП.

Судом враховано те, що розгляд даної справи тричі відкладався, однак від відповідача навіть не надійшло заперечення по справі, також відповідачем не надіслано на адресу суду жодного доказу в підтвердження винності позивача.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що факт вчинення даного правопорушення саме позивачем не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а тому позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню щляхом скасування спірної постанови.

Що стосується вимоги позивача в частині закриття провадження по справі, то слід зазначити, що вона задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідності до ст. 284 КУпАП, орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить рішення, одним з яких є закриття справи. Постанови про закриття справи виноситься за наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу, в тому числі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки способом захисту прав та інтересів особи у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у адміністративній справі належить до компетенції органу, який відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення наділений таким правом, у даному випадку це відноситься до компетенції відповідача, тому суд вважає що вимоги позивача щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з тим, що рішення винесено органом до компетенції якого дана територія не відноситься не підлягають задоволенню, оскільки позивачем визначено спосіб захисту порушеного права, який не передбачений чинним законодавством.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 41, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 БУПП у м. Вінниці Назарук Володимира Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову інспектора роти № 1 БУПП у м. Вінниці Назарук Володимира Васильовича від 07.03.2017 року серії АР № 572616 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Щорський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя М.С. Чигвінцев