Справа № 807/579/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3978/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчові технології Закарпаття» до Виноградівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про скасування податкових повідомлень-рішень за апеляційною скаргою Виноградівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

21 квітня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харчові технології Закарпаття» звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виноградівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.03.2016:

№ , яким встановлено завищення ТОВ «Харчові Технології Закарпаття» суми бюджетного відшкодування з ПДВ за січень 2016 року у розмірі 207920 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 103960 грн;

№ , яким ТОВ «Харчові Технології Закарпаття» збільшено зобов'язання з ПДВ на суму 16795 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 8397,50 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Виноградівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області № від 09.03.2016, яким встановлено завищення TOB «Харчові Технології Закарпаття» суми бюджетного відшкодування з ПДВ за січень 2016 року у розмірі 207920 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 103960 грн; № , яким TOB «Харчові Технології Закарпаття» збільшено зобов'язання з ПДВ на суму 16795 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 8397,50 грн.

Із таким судовим рішенням не погодилася Виноградівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області та подала апеляційну скаргу, в якій вказала, що судом першої інстанції неповно досліджені обставини справи, не встановлено всіх фактів, не надано їм належної оцінки, неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права. Так, апелянт зазначив, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними і підстав для їх скасування немає. Так, податковою інспекцією було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Харчові Технології Закарпаття», за результатами якої складено акт № 75/15-01-16/36784266 від 29.02.2016. 9 березня 2016 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким встановлено завищення платником бюджетного відшкодування з ПДВ за січень 2016 року у розмірі 207920 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 103960 грн, та податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено зобов'язання з ПДВ на суму 16795 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 8397,50 грн. Апелянт зауважив, що у січні 2016 року не було зареєстрованої у встановленому порядку митної декларації, що дає право на формування податкового кредиту. Позивачем 27.01.2016 було подано попередню вантажно-митну декларацію, яка не дає право на віднесення сплачених сум до податкового кредиту. Оскільки кінцева ВМД сформована у лютому 2016 року, то на думку контролюючого органу, сума ПДВ, сплачена позивачем в січні при ввезенні товарів на митну територію України не може бути включена до податкового кредиту січня 2016 року, а підлягає включенню до податкового кредиту за лютий 2016 року. Просить скасувати постанову і відмовити в позові.

До суду надійшли письмові заперечення ТОВ «Харчові Технології Закарпаття» на апеляційну скаргу, в яких позивач зазначив, що вважає оскаржуване судове рішення законним і обгрнутованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

Сторони у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином завчасно. При цьому, неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце слухання справи, не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Виноградівською об'єднаною державною податковою інспекцією було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Харчові Технології Закарпаття» за січень 2016 року.

За результатами перевірки складено акт № 75/15-01-16/36784266 від 29.02.2016 (а.с. 13-16), згідно висновків якого встановлено порушення ТОВ «Харчові Технології Закарпаття» пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, абз. 15 пункту 201.10 статті 201, абз. «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010, внаслідок чого завищено розмір податкового кредиту за січень 2016 року у розмірі 224715 грн.

Висновки відповідача про завищення позивачем бюджетного відшкодування за січень 2016 року пов'язані із виявленням під час перевірки порушень щодо заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ на 16795 грн та завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на 207920 грн.

9 березня 2016 року контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення № , яким встановлено завищення платником бюджетного відшкодування з ПДВ за січень 2016 року у розмірі 207920 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 103960 грн (а.с. 11), та № , яким збільшено зобов'язання з ПДВ на суму 16795,00 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 8397,50 грн (а.с. 12).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність цих рішень з таких мотивів.

Як вбачається з акту № 75/15-01-16/36784266 від 29.02.2016, перевіркою правомірності визначення податкових зобов'язань та податкового кредиту за січень 2016 року встановлено, що податковий кредит січня 2016 року по ввезених на митну територію України товарах (рядок 11.1 Декларації) за даними ТзОВ «Харчові технології Закарпаття» складає 223959 грн, за даними перевірки 0 грн. Різниця в сумі ПДВ 223959 грн виникла в результаті неправомірного включення платником до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої митним органам, що не підтверджена митними деклараціями. Аналізом наявної інформації щодо імпортних операцій, здійснених підприємством у січні 2016 року за даними АРМ «Митниця», 1С «Архів електронної звітності», ВМД податкової декларації за січень 2016 року встановлено, що позивачем завищено податковий кредит за січень 2016 року на суму ПДВ 224715 грн. Вищевказані порушення призвели до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 Декларації) на 207920 грн та заниження суми позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 18 Декларації) на 16795 грн.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між фірмою «SPF HUNGRY KFT» Угорщина (продавець) та ТОВ «Харчові технології Закарпаття» (покупець) було укладено контракт № 001/2013 від 15.01.2015 згідно якого продавець продає а покупець купує підсилювач смаку харчових продуктів для котів (а.с. 80-81).

Пунктом 2.1 контракту визначено, що ціна на товар встановлюється в євро.

Пунктом 5 контракту «умови платежів» визначено, що оплата за поставлений товар здійснюється шляхом банківського переказу безготівкових грошових коштів на валютний рахунок продавця на основі рахунку-фактури, яку виставляє продавець покупцю. Термін оплати не може перевищувати 90 календарних днів з моменту митного оформлення товару покупцем.

На виконання вищевказаного контракту покупцем було здійснено попередню оплату за товар «рідина підсилювач смаку C SENS 9L для кішок» відповідно до інвойсу від 27.01.2017 у розмірі 29538,30 євро та за товар «рідина підсилювач смаку В TEHC 8L для собак» у розмірі 35805,54 євро (а.с. 78,79).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 27.01.2016 на підставі попередньої вантажно-митної декларації ВМД IM40EE 305070004/2016 було сплачено митному органу суму ПДВ у розмірі 309000 грн, що підтверджено платіжним дорученням №1328 від 27.01.2016 (а.с. 55).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Загальний порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість для осіб, зареєстрованих платниками податку на додану вартість, визначений статтею 198 ПК України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 - 193.2 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) регламентовано статтею 200 Податкового кодексу України.

Згідно з приписами пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.4 ст. 200 ПК України).

Отже, Податковий кодекс України чітко визначає, що наявність фактичної оплати постачальникам товарів (послуг) у попередніх періодах є визначальною умовою для бюджетного відшкодування сум ПДВ.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з розрахункового рахунку платника податків на оплату товарів/послуг; дата отримання платником товарів/послуг.

Відповідно до п. 187.8 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язання у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не належать до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом контролю суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими, зазначеними в абзаці 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.12 ст. 201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Наведені приписи Податкового кодексу України не визначають видів митних декларацій, за якими може виникати або не виникати право на віднесення сум податку до податкового кредиту, не визначають завершеність чи незавершеність митного оформлення ввезених на митну територію товарів.

Судом встановлено, що позивачем було подано до митного оформлення додаткову митну декларацію ВМД IM40ДE №305070004/2016/001132 від 04.02.2016 поданню якої передувало декларування товару, що переміщувався на митну територію України, за попередньою митною декларацією ВМД IM40EE 305070004/2016 від 26.02.2016 (а.с. 44).

Порядок здійснення митних процедур та оформлення, переміщення через митний кордон України товарів, митне регулювання та справляння податків, зборів регулюється Митним кодексом України.

Відповідно до вимог статті 258 Митного кодексу України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Згідно частини 14 статті 259 МКУ попередня митна декларація, за якою митним органом здійснено випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму без пред'явлення їх цьому митному органу відповідно до частини п'ятої цієї статті, або попередня митна декларація разом з додатковою декларацією, поданою відповідно до частини тринадцятої цієї статті, становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку.

Частиною 1 статті 259 МКУ встановлено, що попередня митна декларація подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

У відповідності до положень частини 3 статті 259 МКУ попередня митна декларація може використовуватись для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму з пред'явленням таких товарів митному органу або без їх пред'явлення. В такому випадку попередня митна декларація повинна містити відомості та всю необхідну для такого випуску інформацію, в тому числі і відомості про сплату митних платежів.

Так, судом встановлено, що у ВМД ІМ40ДЕ№305070004/2016/001132 від 04.02.2016 у графі В зазначено, що за кодом 028 сплачено 223958,60 грн (а.с. 47). Оформленню додаткової ВМД передувало подання попередньої декларації ЕЕ 305070004/2016 від 27.01.2016 (а.с. 44) та проведена передплата за митне оформлення у розмірі 309000 грн у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням № 1328 від 27 січня 2016 року (а.с. 55).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що розбіжності між сумами ПДВ, зазначеними у митних деклараціях, та сумами, включеними позивачем до податкового кредиту за січень 2016 року, - відсутні.

Позивач, сплативши в ціні товару ПДВ та оформивши ВМД, своєчасно задекларував свої податкові зобов'язання, а тому висновок відповідача про відсутність підстав для бюджетного відшкодування не ґрунтується на нормах податкового законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

За наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Виноградівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі № 807/579/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді Н.М. Судова-Хомюк

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 25 травня 2016 року.