Справа № 559/443/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ходак С.К.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" травня 2017 р. Справа № 559/443/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від "06" квітня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року суддя у відставці ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій щодо відмови призначення, нарахування та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді та зобов"язання призначити щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного, максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи судді більше 28 років, починаючи з 04 жовтня 2016 року.

Позивач також просив, у разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зобов'язати Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснювати йому перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання та стягнути з Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань на його користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06.04.2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові призначенні, здійсненні нарахування та виплаті ОСОБА_3 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді.

Зобов'язано Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити (визначити) судді у відставці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного, максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи судді більше 28 років, починаючи з 04 жовтня 2016 року - часу звернення ОСОБА_3 до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Цим рішенням також постановлено, у разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зобов'язати Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснювати ОСОБА_3 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнуто з Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,, ідентифікаційний код НОМЕР_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з постановою, Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у позові .

Перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з березня 1993 року по березень 2004 року працював суддею Дубенського міського суду, з березня 2004 року до 03.10. 2016 року суддею Дубенського міськрайонного суду Рівненської області. Верховною Радою 15 травня 2003 року обраний суддею безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII, відповідно до пункту 2, 3 та 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України, ОСОБА_3 було звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви у відставку.

Відповідно до Рішення Вищої Ради юстиції від 19.09.2016 року № 2654/0/15-16, суддя ОСОБА_3 має достатній для відставки стаж роботи, встановлений ст.120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до розрахунку Дубенського міськрайонного суду від 04.102016 року стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, усього стаж роботи позивача становить 28 років 03 місяців та 09 днів. До стажу зараховано :

- службу в Армії ( з 13.11.1973 по 04.11.1975) - 1 рік 11 міс.21 день;

-навчання на денному відділенні юридичного факультету Львівського державного університету ім.І.Франка (з 25.08.1978 по 27.09. 1983)- 2 роки 6 міс.17 днів ;

-стаж роботи на посаді судді Дубенського міського суду з 02.03.1993 по 23.03.2004 -11 років 21 день;

-стаж роботи на посаді судді, в.о. голови Дубенського міськрайонного суду з 23.03.2004 по 14.07.2004 - 03 місяці 21 день;

-стаж роботи на посаді судді, голови Дубенського міськрайонного суду з 14.07.2004 по 03.10.2016 - 12 років 02 місяці 19 днів.(а.с.9).

04 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області з усіма необхідними документами за призначенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно розпорядження відповідача від 13.10.2016 року щомісячне довічне грошове утримання визначено в розмірі 86% заробітної плати судді, виходячи з 23 повних років стажу на посаді судді.

Визначаючи стаж, який дає право на відставку та призначення довічного грошового утримання відповідач, виходячи з приписів Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції, чинній на день звернення за призначенням щомісячного грошового утримання, не включив до його складу службу в лавах радянської армії, половину строку навчання у Львівському державному університеті ім.І.Франка.

05 грудня 2016 року позивач звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про надання копії протоколу про призначення довічного грошового утримання та розрахунку стажу роботи.

31 січня 2017 року звернувся з заявою до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з проханням просив провести перерахунок та виплачувати 90 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі за №07/02-20-С від 14.02.2017 року позивачу у зміні (збільшенні) щомісячного довічного утримання судді у відставці з 86% до 90% відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що відмова відповідача призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_3 у розмірі 90 % заробітної плати судді не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії закону у часі і є незаконною, довічне грошове утримання судді у відставці підлягає встановленню у розмірі 90 %.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в цій частині суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

На час звільнення позивача у відставку був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, ст. 120 якого передбачає, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 135 цього Закону, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді : 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2015, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-8/2016 від 08.06.2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (редакція до 29.03.2015) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (№ 2862-ХІІ від 15.12.1992), яка діяла на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

При цьому, пункт 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, чинній до 28 березня 2015 року передбачав, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" вказані правовідносини були врегульовані Законом України від 15.12.1992 року № 2862-XII "Про статус суддів".

Так, статтею 43 Закону України від 15.12.1992 року № 2862-XII "Про статус суддів" було передбачено право судді на відставку, відповідно до частини першої якої кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Статтею першою Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", виданим відповідно до статті 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України, було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента від 20.03.2008 року № 248/2008).

У той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545, яка набрала чинності з 1 березня 2008 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» шляхом доповнення її пункту 3-1 новим абзацом такого змісту: "До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби".

З наведеного вбачається, що нормативні положення зазначених законодавчих актів є спеціальними щодо врегулювання порядку звільнення судді з посади та наявності необхідних умов для звільнення судді у відставку.

Згідно з абзацом другим п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 11.06.2008, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду України у постанові від 06.07.2016 по справі № П/800/426/14.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Основного закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами ст.ст. 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6 ст. 48 вказаного Закону).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді увідставці, слід врахувати половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім.І.Франка (2 роки 06 міс. 17 днів), та строкову військову службу в лавах радянської арміїї (1 рік 11 міс.21 день), що в загальному розмірі ( із стажем на посаді судді 23 роки 7 міс.01 день) складає 28 років 03 місяці 09 днів, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Така правова позиція підтримана Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 06 березня 2017 року у справі № 876/13242/16-а (К/800/6374/17).

Питання щодо дії нормативно-правових актів у часі розглядалося Конституційним Судом України, який у рішенні № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року зазначив, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон, або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, незважаючи на те, що на час звільнення позивача у відставку чинна редакція Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") не передбачала при визначенні стажу судді зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, враховуючи, що позивач набув таке право до моменту набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що щомісячне довічне грошове утримання повинно бути призначено позивачу з урахуванням до суддівського стажу половини навчання у вищому навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що у разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області зобов'язано здійснювати позивачу перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, оскільки відповідно ст.ст.2,6 КАС України захисту підлягає порушене право , а не права та інтереси які, можливо, у майбутньому будуть порушені.

Отже, в цій частині позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на законі у зв'язку з оскарженням дій відповідача у майбутньому.

Відтак, постанова суду першої інстанції в частині зобов'язання Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснювати ОСОБА_3 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нового рішення про відмову у позові.

В решті постанова суду є законною, обгрунтованою, підстав для її зміни чи скасування Житомирським апеляційним адміністративним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від "06" квітня 2017 р. в частині зобов'язання Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснювати ОСОБА_3 перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді ,- скасувати, та прийняти у цій частині нову постанову, якою у позові ОСОБА_3 до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов"язання Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснення перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді,- в і д м о в и т и.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Т.Шевченка,27,м.Дубно,Дубенський район, Рівненська область,35600

4-третій особі: - ,