Справа № 219/3038/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Радченко Л.А.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року справа №219/3038/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2017 року у справі № 219/3038/17 за позовом ОСОБА_2 до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2017 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі - відповідач, Управління) про визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з 01 березня 2016 року, зобов'язання відновити виплату належної пенсії з 01.03.2016 року на «Юнікредит Банк» та звернути постанову до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць(а.с. 1-3).

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Бахмутського об,єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_2 з 01 березня 2016 року.

Зобов'язано Бахмутське об,єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату ОСОБА_2 пенсії з 01.03.2016р. на визначений ОСОБА_2 банківський рахунок, у порядку, встановленому законом.

Відповідач із вищезазначеним судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що Розпорядженням № 822746 від 12.05.2016 року та протоколом від 23.05.2016 року пенсія позивачу поновлена та нарахована по травень 2016 року. При цьому, виплата пенсії повинна була бути здійснена основним способом в плановий період в червні 2016 року, однак після інформаційного обміну баз (Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб) з УПСЗН, у позивача було знято особливість «93» - переселенець зареєстрований та прописано особливість «93» - переселенець не зареєстрований), тому виплата пенсії позивачу призупинена з червня 2016 року, а її виплата не проводилась з березня 2016 року. Апелянт зазначив, що позивача не позбавлено права на отримання пенсії, а лише встановлено певний порядок її отримання в умовах проведення антитерористичної операції. При цьому, на переконання апелянта, позивач, у визначеному законодавством порядку не вживала заходів, спрямованих на отримання належної суми пенсійних виплат та не змогла отримати вказані кошти. На переконання апелянта, позивачем не надано суду доказів, що позивач була позбавлена права і можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією України в порядку, визначеному чинним законодавством, тобто, на думку апелянта, в даному випадку не встановлено порушення прав позивача, а твердження позивача, що Управління, в супереч нормам Конституції України грубо порушує її пенсійні права та рівень її соціального захисту є хибним та таким, що не відповідає дійсності (а.с. 40-44).

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України, апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Спірним у даній справі є правомірність припинення відповідачем пенсії позивачу з 01 березня 2016 року.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріали справи, позивач, ОСОБА_2, відповідно до довідки УСЗН Артемівської міської ради від 28 квітня 2015 року № є внутрішньо переміщеною особою, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

01 жовтня 2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про запит пенсійної справи з УПФУ в Калінінському районі міста Горлівки Донецької області та прийняття її на облік за матеріалами пенсійної справи (а.с. 22-23)

03 грудня 2014 року, на підставі розпорядження № 55685 від 03.12.2014 року ОСОБА_2 взято на облік як отримувача пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 21).

З 01 березня 2016 року Управлінням припинено виплату позивачу її пенсії.

21 березня 2016 року позивач зверталась до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, що не заперечується відповідачем, однак пенсії позивач так і не отримала.

В подальшому, представник позивача - ОСОБА_3 звертався з адвокатським запитом стосовно пенсійного забезпечення ОСОБА_2

Відповідач, листом № 2219/02 від 17.02.2017 року повідомив представника позивача - ОСОБА_3, серед іншого, що розпорядженням 822746 від 02.04.2016 року поновлена на виплатний період травня поточного року за період з 01.03.2016 року по 30.04.2016 року, але виплату пенсії не проведено, оскільки закінчився строк дії довідки (28.04.2016 року) (а.с. 7).

Вважаючи, що пенсійний орган припинив виплату пенсії з підстав, які не передбачені чинним законодавством, ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Колегія суддів зазначає, що такої підстави, як те, що електронна пенсійна справа АСОПД/КОМТЕХ ОСОБА_2 містить особливість за кодом " 93" (переселенець не зареєстрований) не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону № 1058.

Колегія суддів зазначає, що рішення пенсійним органом щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії не приймалося, що не заперечувалось відповідачем.

На переконання судової колегії, зазначена обставина свідчить про те, що, в даному випадку, відповідач діяв всупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює певні перешкоди в отриманні пенсії, яка призначена в зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, перевірка за місцем фактичного проживання, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення тощо.

Колегія суддів застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, колегія суддів вбачає в діях відповідача ознаки дискримінації по відношенню до позивача як внутрішньо переміщеної особи та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно з чинним законодавством.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що припинення виплати пенсії ОСОБА_2 відбулося з підстав, які не передбачені чинним пенсійним законодавством.

Разом з тим, слід зазначити, що позивач просила зобов'язати відновити виплату пенсії з 01.03.2016 року на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше позивачем «Юнікредит Банк»

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 установлено: призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому.

Із зазначеного вбачається, що зміни, внесені постановами КМУ № 1596 та № 788 до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. N 1596 і від 5 листопада 2014 р. N 637 передбачають виплату (продовження виплати) пенсій, що призначені переміщеним особам ПАТ "Державним ощадним банком України".

Враховуючи, що позивачем не відкрито рахунок у ПАТ "Державний ощадний банк України", вимоги ОСОБА_2 щодо виплати пенсії на рахунок, відкритий у «Юнікредит Банк» та стягнення заборгованості з 01 березня 2016 року березня 2016 року на цей рахунок не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2017 р. у справі № 219/3038/17 - скасувати.

Зобов'язати Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької област відновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 01 березня 2016 року.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : Л.В. Ястребова

Судді: А.А. Блохін

І.Д. Компанієць