Справа № 813/1012/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року справа № 813/1012/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З,

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю : представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тропік" до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною відмову та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» (далі позивач, ТОВ «Тропік») до Львівської митниці ДФС (далі відповідач, Львівська митниця ДФС), в якій просить визнати протиправною відмову Львівської митниці ДФС від 19.01.2017 року № 1471/10/13-70-19/39 та скасувати рішення відповідача від 23.11.2016 року № 209000012/2016/200238/1 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог стверджено, що декларантом під час митного оформлення товару надано усі документи, які передбачено ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України), що в сукупності повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товару, ввезеного позивачем на митну територію України. Такі документи не містять розбіжностей чи ознак підробки, що свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для витребування у декларанта додаткового переліку документів, з метою підтвердження ТОВ «Тропік» митної вартості такого товару. Разом з тим, всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач витребував додаткові документи, не зазначивши при цьому, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, або які сумніви митного органу такі повинні усунути. Однак, незважаючи на необґрунтованість такої вимоги з боку відповідача, позивачем, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості товару, надано увесь перелік додаткових документів, що підтверджується заявою № 6 від 11.01.2017 року.

Зазначено, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для невизнання митної вартості заявленої декларантом лише у тому випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації. Позивачем надано увесь перелік документів на підтвердження митної вартості товару, заявленої у ВМД, ще при митному оформленні такого, сумлінно виконано вимогу щодо надання додаткових документів, вчинено усі дії на підтвердження митної вартості товару та, на його переконання, підтверджено в повному обсязі, що, в той же ж час, необґрунтовано залишено Львівською митницею ДФС поза увагою. З врахуванням викладених обставин, рішення Львівської митниці ДФС від 23.11.2016 року № 209000012/2016/200238/1 про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню, позов належить задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву (а.с.52-56). Пояснив, що при здійсненні митного контролю щодо митного оформлення товарів виявлено неможливість визначення митної вартості імпортованих ТОВ «Тропік» товарів за ціною договору, у звязку з неподанням ТзОВ «Тропік» усіх документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, під час вивчення наданих для митного оформлення документів встановлено, що позивач не надав митному органу заявку на перевезення вантажу, яка містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та подання якої передбачено договором на транспортно-експедиційне обслуговування від 11.12.2015 року № 11/12-1; відсутня заявка на поставку товару, подання якої передбачено п. 3.1, відсутня специфікація товару відповідно до п. 1 умов зовнішньоекономічного договору № 199-06-2016 від 15.06.2016 року; у рахунку на перевезення № 129 від 22.11.2016 року відсутні відомості щодо директора та головного бухгалтера підприємства. Декларанту надіслане повідомлення про те, що Львівській митниці ДФС відома інформація, що вартість даних операцій складає хурма 0,86 дол./кг. За результатами розгляду наданих до митного оформлення документів прийняте рішення про коригування митної вартості № 209000012/2016/200238/2 від 23.11.2016 року. ТОВ «Тропік» надіслано заяву № 6 щодо перегляду рішення про коригування митної вартості, з додатками. За результатами вивчення поданих документів, позивачу скеровано відповідь про залишення без змін рішення про коригування митної вартості. Пояснив, що обовязок доведення ціни товару лежить на декларантові, і саме він повинен довести , що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано належний метод визначення митної вартості товарів. Натомість, митний орган повинен довести обґрунтованість сумнівів. На переконання представника відповідача, посадові особи Львівської митниці ДФС при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Суд заслухав пояснення представників сторін, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та встановив наступні фактичні обставини.

Позивачем на підставі МД №209140000/2016/051037 здійснено ввезення в Україну товару: «Хурма свіжа, виду Diospyros kaki, врожай 2016 року, 1-го ґатунку, упакована в ящики. Призначена для громадського харчування» (а.с.10).

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно з п. 1 ч. 1 ст.57 МК України за основним методом (за ціною договору) по ціні 0,67 Євро/кг.

На підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України позивачем представлено відповідачу документи, а саме: декларація митної вартості; контракт від 15.06.2016 № 199-06-2016; рахунок-фактура (інвойс) від 22.11.2016 № 66/11/2016; CMR від 22.11.2016 з відмітками про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного, фітосанітарного та радіоекологічного контролю; договір транспортного експедирування від 11.12.2015 № 11/12-1; рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 22.11.2016 № 129; фітосанітарне свідоцтво № EC/PL/0705341 від 22.11.2016; сертифікат походження товару EUR.1 № PL/MF/AL/0155767 від 22.11.2016; договір доручення від 01.06.2011 № 49.

23.11.2016 року через засоби електронного звязку декларантом отримано повідомлення про надання додаткових документів, а саме: копії митної декларації країни відправлення; прейскурантів, прайс-листів, каталогів виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертним організаціями; договорів (угод, контрактів) із третіми особами, пов'язаних з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків на здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); за наявності інші платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (а.с.22).

В той же час, за результатом розгляду вказаної митної декларації відповідач прийняв рішення від 23.11.2016 року №209000012/2016/200238/1 про коригування митної вартості товарів за резервним методом по ціні: 0,81 Євро/кг (а.с.8).

Вказане рішення мотивоване тим, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у звязку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2, 3 ст.53 МК України.

Оскільки надання додаткових документів потребувало певного часу, а свіжі фрукти є товарами, які швидко псуються, декларант, непогоджуючись із рішенням митного органу від 23.11.2016 № 209000012/2016/200238/1 про коригування митної вартості, звернувся до митниці у порядку ч. 7 ст. 55 МК про випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

У звязку зі сплатою декларантом відповідних митних платежів та гарантій, вказаний вище товар був випущений у вільний обіг згідно ВМД від 23.11.2016 № 209140000/2016/051095.

11.01.2017 року ТОВ «Тропік» скерувало до Львівської митниці ДФС заяву № 6 про надання додаткових документів, визнання заявленої декларантом митної вартості, скасування рішення про коригування митної вартості від 23.11.2016 №209000012/2016/200238/1 та вивільнення сплаченої фінансової гарантії (а.с.25). До вказаного листа також надано перелік документів з наданням відповідних копій на підтвердження митної вартості товару: прайс-лист фірми Fresh Box Sp.zo.o щодо цін на товари, які декларуються, заявка на поставку товару 22.11.2016 року, лист Fresh Box Sp.zo.o від 02.01.2017 року; замовлення на перевезення вантажу від 19.11.2016 року, акт наданих послуг від 23.11.2016 року № 129, лист ТОВ «БН-ГРУП» від 26.12.2016 року; митну декларацію країни відправника від 22.11.2016 року №16PL401050Е0124273; платіжне доручення в іноземній валюті від 01.12.2016 року № 1416 про оплату вартості імпортованого товару, платіжне доручення від 29.11.2016 року № НОМЕР_1 про оплату транспортно-експедиційних послуг; висновок Львівської торгово-промислової палати від 09.12.2016 року № 19-09/1586. При цьому повідомило, що ТОВ «Тропік» не оплачувало рахунків третім особам на користь продавця, а також відповідно не укладало із третіми особами договорів повязаних з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

За наслідками розгляду вказаної заяви Львівська митниця ДФС скерувала ТОВ «Тропік» лист №1471/10/13-70-19/39 від 19.01.2017 року, яким рішення про коригування митної вартості залишене без змін.

Не погоджуючись з вказаною відмовою та рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправною відмови і скасування рішення відповідача.

Вирішуючи вказаний спір по суті, суд керувався наступним.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст.92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Статтею 49 МК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з приписами ч.ч. 2 та 3 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5,6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Наведені норми вказують на те, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів контролюючий орган повинен перевіряти числове значення митної вартості та встановлювати причинний зв'язок між наявністю розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та неможливістю перевірити числове значення митної вартості. Однак, ці повноваження повинні здійснюватися митним органом у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

При цьому, встановлення цих обставин є обов'язковим, оскільки саме з їх наявністю закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Зокрема, слід витребовувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені у ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для невизнання митної вартості заявленої декларантом лише у тому випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

У частинах 1-3 ст. 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 1 та 2 ст. 57 МК України зафіксованоо, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю, відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст.63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 МК України.

Вказані висновки відповідають висновкам Верховного Суду України, викладеним у постанові № 21-127а15 від 31 березня 2015 року.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1, 7-9 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Як справедливо зауважив представник позивача, у повідомленні про надання додаткових документів не міститься жодних відомостей щодо підстав для витребування додаткових документів, які саме обставини витребовувані документи повинні підтвердити або які сумніви повинні спростувати.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення від 23.11.2016 року зясовано, що підставами для його прийняття слугувало неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2,3 ст. 53 МК України, а саме:

1) не подання заявки на перевезення вантажу, яка містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та подання якої, передбачено договором про транспортно-експедиційне обслуговування від 11.12.2015 року № 11/12-1;

2) відсутність заявки на поставку товару, подання якої передбачено п.3.1, відсутня специфікація товару відповідно до п. 1 умов зовнішньоекономічного договору № 199-06-2016 від 15.06.2016 року;

3) у рахунку на перевезення № 129 від 22.11.2016 року відсутні відомості щодо директора та головного бухгалтера підприємства.

Щодо переліченого слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості товарів декларант подає, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, зареєстрованого в Мінюсті 18.06.2012 за № 984/21296 (далі Правила № 599), у графі 20 декларації митної вартості (ДМВ) зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Таким чином, документами, якими підтверджуються витрати на транспортування товару, якщо перевезення здійснює транспортна організація є: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг.

Так, на підставі митної декларації, картки відмови, декларантом до митного оформлення поданий рахунок-фактура № 129 від 22.11.2016 року. Також з транспортних документів декларантом подано CMR від 22.11.2016 року.

Щодо покликань про вплив відсутності специфікації зазначеної у п. 1 контракту від 15.06.2016 року суд зазначає, що відповідно до такого визначено, що остаточна кількість товарів позначена у інвойсі та/або специфікації на кожну окрему партію товару (а.с.12). Представник позивача пояснив, що сторонами погоджено між собою складення саме інвойс, а не специфікації. Таким чином, у звязку зі складенням рахунку-фактури (інвойсу), саме такий надано при митному оформленні.

Серед іншого, серед документів, перелічених у ч. 2 ст. 53 МК України, відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість.

Крім цього у переліку документів не значиться такий документ як заявка на поставку вантажу. До вказаних основних документів відноситься, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відповідно до Правил № 599, у графі 14 (а) ДМВ у першому рядку в іноземній валюті зазначається ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Документальним підтвердженням заявленої вартості товару є рахунок-фактура (інвойс), зазначений у графі 4 ДМВ, або рахунок-проформа, який також зазначається в графі 4 ДМВ, банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено, договір (контракт) купівлі-продажу товару, а також інші документи, перелік яких наведено в статті 53 Кодексу.

Так, декларантом до митного оформлення був поданий контракт та рахунок-фактуру (інвойс).

Митний орган, не встановивши жодних розбіжностей у поданих декларантом транспортних документах чи недостовірності значених у них відомостей, надіслав декларанту вимогу про надання додаткових документів, зокрема, заявки на поставку товарів, подання якої не передбачено ні ст. 53 МК України, ні Правилами № 599.

Представник позивача пояснив, що вказана заявка не містить відомостей, щодо вартості товару, а відтак жодним чином не може підтверджувати його митну вартість.

Щодо ненадання відповідачу сертифікатів якості, судом встановлено, що до митного оформлення були подані документи щодо якості задекларованих товарів, а саме: фітосанітарне свідоцтво № EC/PL/0705341 від 22.11.2016; сертифікат походження товару EUR.1 № PL/MF/AL/0155767 від 22.11.2016.

Представник позивача обґрунтовано зазначив, що вказані документи є обумовленими лише між сторонами, жодним чином не підтверджують чи спростовують ціни товару, а відтак, такі не впливають на визначення митної вартості товару.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені у цій статті.

Щодо покликань відповідача на те, що рахунок на оплату транспортно-експедиційних не містить відомостей про директора та бухгалтера, суд залишає такі покликання поза увагою, оскільки, такі відомості жодним чином не впливають на вартість відповідного товару, вказаний рахунок скріплений печаткою транспортно-експедиційного підприємства та підписом директора. Зокрема, інформація про директора наявна в договорі на транспортне експедирування та при наданні на вимогу відповідача документів, ТОВ «Тропік» до відповідної заяви долучило лист від 26.12.2016 року від директора «ТОВ «БН-Груп», відповідно до якого повідомлено, що, зокрема, рахунок № 129 від 22.11.2016 року на оплату перевезення ТОВ «Тропік» зі сторони ТОВ «БН-Груп» підписано директором ОСОБА_3, а посада бухгалтера не передбачена штатним розписом вказаного підприємства (а.с.32).

Доказами, долученими до матеріалів справи підтверджено, що позивачем 23.11.2016 під час митного оформлення товару надано відповідачу усі необхідні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Судом не встановлено, що ці документи містять розбіжності чи ознаки підробки, а відтак у митного органу не було правових підстав для витребування у декларанта додаткового переліку документів.

Отже, надані позивачем документи для розмитнення товару не містили розбіжностей, відповідно і відсутні були підстави для витребовування додаткових документів. Всупереч наведеним вище вимогам Закону, митний орган витребував додаткові документи, не зазначивши при цьому, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або які сумніви мають усунути.

Попри зазначені обставини, незважаючи на не обґрунтування відповідачем причин необхідності подання додаткових документів, позивачем, в межах строків, визначених ст.55 МК, були надані митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів згідно Заяви.

Однак, відповідач ОСОБА_4 відмовив у визнанні заявленої декларантом митної вартості, відповідно до якого Львівською митницею, зокрема, не враховано лист фірми FreshBoxSp.zo.o. від 02.01.2017 року щодо фірми F.U. «АСKO», аргументувавши це тим, що ТОВ «Тропік» не надано документів про включення вартості таких послуг в ціну товару.

Зі змісту вказаного листа встановлено, що фірма F.U. «АСKO» є брокерською компанією, яка надає Fresh Box Sp.zo.o. Продавцю, послуги з організації відправки вантажу на підприємство Покупця ТОВ «Тропік» (а.с.29). Як було зазначено попередньо, у заяві від 11.01.2017 року № 6 ТОВ «Тропік» вказало, що не оплачувало рахунків третім особам на користь продавця, а також відповідно не укладало із третіми особами договорів, пов'язаних з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

Отже, відповідні покликання відповідача також спростовано долученими до матеріалів справи доказами.

Стосовно надання відповідачем у спірній відмові у скасуванні рішення оцінки висновку Львівської торгово-промислової палати від 09.12.2016 року № 19-09/1586 та твердження про методологічні помилки експерта, недостатнє опрацювання інформації та непридатність інформації для використання згідно із заявленою метою дослідження суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що ціни на товар, які викладені у висновку, не відповідають ринковим цінам станом на день поставки, а також доказів неможливості визначення митної вартості товару на підставі усіх інших документів.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він запе речує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням викладеного, відмова відповідача щодо перегляду рішення про коригування митної вартості товарів № 209000012/2016/200238/1 від 23.11.2016 року, викладена в листі № 1471/10/13-70-19/39 від 19.01.2017 є протиправною.

Беручи до уваги обставини справи в сукупності, враховуючи те, що позивачем додатково подано митному органу додаткові документи, які є достатніми для здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, ці документи не мають розбіжностей та суперечностей, містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, є підстави для висновку про те, що у Львівської митниці ДФС виник юридичний обовязок щодо скасування раніше прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів № 209000012/2016/200238/1 від 23.11.2016 року. В той же час, такого обовязку митний орган не виконав, заявлену декларантом митну вартість не визнав, рішення про коригування митної вартості № 209000012/2016/200238/1 від 23.11.2016 року не скасував та сплачену фінансову гарантію не вивільнив.

Отже, з метою відновлення та повного захисту прав позивача рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № 209000012/2016/200238/1 від 23.11.2016 року належить скасувати.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До матеріалів справи долучено платіжне доручення № НОМЕР_2 від 09.03.2017 року на підтвердження сплати позивачем судового збору за подання вказаного позову в сумі 1600, 00 грн., що з врахуванням викладеного належить присудити позивачу.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Львівської митниці ДФС від 19.01.2017 р. №1471/10/13-70-19/39 та скасувати рішення Львівської митниці ДФС від 23.11.2016 р. №209000012/2016/200238/1 про коригування митної вартості товарів.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тропік (вул. Пекарська, 5/3, м. Львів. 79008, ) судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.05.2017 року.

Суддя Гулкевич І.З.