Справа № 132/517/17
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 132/517/17

Головуючий у 1-й інстанції: Павленко І.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

24 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії та рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (у редакції від 12.07.2001), зобов'язати останнього зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, половину строку навчання у Ростовському державному університеті у період з 01.09.1992 року по 05.11.1997 року, та призначити пенсію за вислугу років з виплатою виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи починаючи з 24 січня 2017 року без обмеження граничного розміру виплати пенсії.

Відповідно до постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 06 березня 2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржена постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, вимоги позивача є безпідставними. Просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення позивача на заперечення вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, з 08 лютого 1999 року по теперішній час позивач працює в органах прокуратури України на прокурорських посадах, які дають право на пенсію за вислугу років.

Керуючись ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, 25 січня 2017 року позивач звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі про призначення йому пенсії за вислугу років. До заяви позивачем були надані копії трудової книжки, диплому про вищу юридичну освіту, довідки про стаж прокурорсько-слідчої роботи, довідки про заробітну плату.

Відповідач, листом № 131/06-44/02 від 06.02.2017 року, додавши рішення оформлене протоколом № 150516 від 02.02.2017 року, відмовив у призначенні позивачу пенсії за вислугу років, мотивуючи своє рішення тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213, 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законів України "Про прокуратуру", «Про судоустрій та статус суддів» та ін., втратили чинність.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» 05.11.1991 року № 1789-XII прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

В подальшому вказані правові норми зазнали змін як щодо права особи на отримання пенсії, так і щодо її розміру у відсотках до заробітку та порядку її призначення.

Так, із набранням з 15.07.2015 року чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, Закон № 1789-XII визнано таким, що втратив чинність.

Відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року не менше 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Відповідно до частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, суд зазначає, що правовідносини щодо призначення пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на таке пенсійне забезпечення.

Згідно вищевказаних змін до законодавства позивач на час звернення до відповідача із заявою про призначення йому пенсії не мав вислуги років, передбаченої Законом № 1697-VII, а відтак у нього не було достатніх правових підстав для її призначення.

Відповідно до наданих позивачем документів стаж роботи на прокурорських посадах становить 17 років 11 місяців 17 днів, а з урахуванням половини навчання у вищому юридичному навчальному закладі деної форми навчання - 20 років 4 місяці і 17 днів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 06 березня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4