Справа № 760/22465/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Панькіна Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про скасування постанови у справі про порушення митних правил від 22.12.2016 р. № 0787/10000/16.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 22.11.2016 р. позивач, виступаючи декларантом ТОВ «Комерційна фірма «Еверест», надіслав електронну митну декларацію № 24 (№100290003/2016/354232), яка була отримана м/п «Спеціалізований» ВМО № З, «DHL» Київської міської митниці ДФС.

Товар задекларовано позивачем за кодом УКТ ЗЕД як частини та приладдя, призначенi винятково або переважно для обладнання товарних позицiй 8456 - 8465, включаючи пристрої для крiплення iнструментiв або деталей, рiзенарiзнi саморозкривнi головки, дiлильнi головки та iншi спецiальнi пристрої для верстатiв; крiплення для iнструментiв будь-якого типу, призначених для ручних робiт.

Київською міською митницею ДФС було прийнято рішення від 23.11.2016 р. № КТ-135-2016 про визначення коду товару, відповідно до якого задекларований позивачем товар відповідає коду УКТ ЗЕД , для якого встановлено ставку мита у розмірі 10%.

У зв'язку з цим 24.11.2016 р. позивачем як декларантом ТОВ «КФ «Еверест» було подано нову митну декларацію № 25 (№100290003/2016/354424) на цей же товар з використанням визначеного митницею коду УКТ ЗЕД та сплачено ввізне мито за ставкою 10% у сумі 10243,53 грн. та ПДВ в розмірі 22535,77 грн.

Зазначена ВМД № 100290003/2016/354424 була прийнята старшим державним інспектором ВМО №3 м/п «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС Свіргун І.В.

28.11.2016 р. відповідачем у відношення позивача було складено протокол про порушення митних правил № 0787/10000/16, яким зафіксовано, що він не виконав вимоги ст.ст. 257, 266 МК України та вчинив дії, направлені на неправомірне зменшення митних платежів, чим порушив митні правила.

Такі дії позивача кваліфіковані митним органом за ст. 485 МК України

22.12.2016 р. Київською міською митницею ДФС України було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0787/10000/16, якою декларанта ТОВ «Комерційна фірма «Еверест» ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми 9936,3 грн. митних платежів, що становить 29808,90 грн.

Вважаючи протиправною зазначену постанову, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що є порушенням митних правил і підставою для притягнення його до відповідальності за ст. 485 МК України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Митного кодексу України (далі - МК України), Порядком роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. № 650 (далі - Порядок № 650).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1, 2, 4-6 ст. 69 МК України закріплено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Згідно зі ст. 75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари.

Декларант зобов'язаний вносити до митної декларації відомості про товари, його найменування, кількість, торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, а також код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ст. 266 МК України декларант зобов'язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату. Перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Статтею 485 МК України передбачено, що порушенням митних правил визнається заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для притягнення особи до відповідальності за порушення митних правил у зв'язку з неправильною класифікацією товару є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, зокрема умисне заявлення в митній декларації неправдивих відомостей про товар, необхідних для визначення коду УКТ ЗЕД, подання недостовірних документів, надання недостовірної інформації та/або ненадання всієї наявної в нього інформації і прийняття через це митним органом рішення про класифікацію товарів у складному випадку в розумінні ч. 5 ст. 69 МК України.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що ані в протоколі про порушення митних правил від 28.11.2016 р. № 0787/10000/16, ані в постанові від 22.12.2016 р. № 0787/10000/16 відповідачем не встановлено факту заявлення позивачем неправдивих відомостей про товар, подання недостовірних документів, надання недостовірної інформації та/або ненадання всієї наявної в нього інформації і прийняття митним органом рішення про класифікацію товарів саме у складному випадку, тобто не встановлено складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Більш того, зі змісту вказаного протоколу та постанови вбачається, що позивачем при визначенні коду товару за УКТ ЗЕД під час його декларування було допущено помилку і відповідачем не доведено наявності в нього умислу, що є обов'язковою ознакою для притягнення особи до відповідальності за порушення митних правил за вказаною законодавчою нормою.

Судова колегія також звертає увагу й на те, що відповідачем не доведено наявності ознак складеного випадку, у розумінні ч. 5 ст. 69 МК України, при визначенні ним коду товару УКТ ЗЕД у правовідносинах з позивачем.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що частиною 2 статті 71 КАС України передбачено презумпцію винуватості відповідача, який є суб'єктом владних повноважень.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги та враховує доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого відповідачем в наступному винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу, складений через п'ять днів після виявлення митним органом факту неправильного визначення позивачем коду УКТ ЗЕД, тобто без дотримання вимог щодо невідкладності складання протоколу та з порушенням ч. 1 ст. 494 МК України.

При цьому, доводи відповідача про те, що позивач не скористався своїм правом на звернення до митного органу в порядку ст. 23 МК України та не звернувся до митного органу щодо визначення коду товару УКТ ЗЕД, є необґрунтованими і нелогічними, оскільки вирішення такого звернення здійснюється протягом 30 календарних днів, у порядку, затвердженому наказом Мінфіна від 30.05.2012 р. № 650, а строк для подання митної декларації, відповідно до ст. 263 МК України, становить 10 робочих днів.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до ст. 86 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а отже, оскаржувана постанова прийнята відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства.

Приходячи до такого висновку апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що в адміністративному позові ОСОБА_2 заявляє позовні вимоги лише про скасування постанови митниці, а тому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 11 та ст. 162 КАС України, з метою повного і всебічного захисту порушеного права позивача, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною і скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 22.12.2016 р. № 0787/10000/16.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову, а судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року - скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 22.12.2016 р. № 0787/10000/16.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 24 травня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.