Справа № 766/14280/16-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 р.м. ОдесаСправа № 766/14280/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Федусика А.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції на постанову Херсонського міського суду м. Херсона від 27 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції Софієнка Віталія Дмитровича про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону УПП старшого лейтенанта поліції Софієнка Віталія Дмитровича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу 07.11.2016 року за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, 10; скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону УПП старшого лейтенанта поліції Софієнка Віталія Дмитровича ДР №154636 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки інспектора поліції про порушення позивачем правил дорожнього руху не відповідають дійсності, постанова про накладення штрафу прийнята з грубим порушенням вимог Закону, а також без урахування всіх обставин справи, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Зазначені обставини свідчать про не відповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства, що є безумовною підставою для його скасування.

Постановою Херсонського міського суду м. Херсона від 27 березня 2017 року позовні вимоги задоволено. Суд визнав незаконною постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №154636 від 07.11.2016 року про застосування щодо ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. за ст. 122 ч. 2 КУпАП. Скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР№154636 від 07.11.2016 року про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. за ст. 122 ч. 2 КУпАП відносно ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Оскільки сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання вони не з'явились, поважність своєї неявки суду не повідомили, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону УПП в м. Херсон старшого лейтенанта поліції Софієнка Віталія Дмитровича Серії ДР №154636 застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 8).

Згідно вказаної постанови, 07.11.2016 року о 16:40 годині позивач, керуючи транспортним засобом RENAULT LAGUNA номерний знак НОМЕР_1, по вул. Маяковського/вул. Потьомкінська проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її безпідставність та те, що під час накладення адміністративного стягнення відповідач порушив установлену процедуру вирішення питань щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного стягнення та не підтвердження належними і допустимими доказами факту скоєного позивачем адміністративного правопорушення, у зв'язку із чим вбачав всі підстави для скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

Разом з цим, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач грубо порушив вимоги Закону, що регулює правила притягнення особи до адміністративної відповідальності, в тому числі щодо обов'язкового складання протоколу про вчинене адміністративне правопорушення, а також щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення.

Врахувавши зазначені обставини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення всіх позовних вимог позивача, вважає, що висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Так, відповідно до п. 8.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із п. 8.7 Правил від 10.10.2001 року №1306 світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

Відповідно до п.п. «е» п.п. 8.7.3 п. 8.7 Правил від 10.10.2001 року №1306 сигнали світлофора мають такі значення як червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції здійснення позивачем переїзду на заборонений червоний сигнал світлофора.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано те, що позивач заперечує здійснення ним переїзду на заборонений сигнал світлофору.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, зазначені обставини зумовлюють відповідача-суб'єкта владних повноважень довести правомірність своїх дій та рішення на підставі ч. 2 ст. 71 КАС України.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення оформлено відповідною постановою, тобто не підтверджується будь-якими іншими доказами, в тому числі показаннями свідків, відеофіксацією тощо.

Зазначені обставини, з урахуванням того, що позивач не визнає порушення ним правил дорожнього руху, позбавляють суд можливості визнати доведеним факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а відтак - і правомірність рішення суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення та наявність підстав для її скасування.

Водночас, колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції про те, що при винесені оскаржуваної постанови інспектором порушено порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, а також складання цієї постанови, виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, згідно із ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених, зокрема, ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила що відсутності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, колегія суддів вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що складання відповідачем оскаржуваної постанови без оформлення відповідного протоколу у повній відповідності правил законодавства про адміністративні правопорушення, а отже підстав для визнання дій відповідача неправомірними не вбачається.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015, оскільки цим рішенням дано офіційне тлумачення місця розгляду адміністративної справи за обставин наявності в особи, яка встановила факт адміністративного правопорушення, обов'язку оформити це правопорушення відповідним протоколом, тобто за обставин, що не розповсюджуються на правовідносини у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду м. Херсона від 27 березня 2017 року - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції Софієнка Віталія Дмитровича про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону УПП старшого лейтенанта поліції Софієнка Віталія Дмитровича ДР від 07.11.2016 року Серії ДР №154636 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у сумі 425 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

А.Г. Федусик