Справа № 822/161/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/161/17

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

23 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

екретар судового засідання: ОСОБА_2

за участі:

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ванакір" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Ванакір" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ванакір" про стягнення податкового боргу.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 9 776 688,09 грн. в тому числі:

- з податку на додану вартість в сумі 2 014 416 грн., який виник на підставі прийнятого податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.03.2016 року, та на підставі нарахованої пені в сумі 353 742,28 грн.;

- з податку на прибуток в сумі 5 781 087 грн., який виник на підставі прийнятого податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 17.03.2016 року, та на підставі нарахованої пені в сумі 1 626 932,81 грн.;

- з адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 510 грн., який виник прийнятого податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 17.03.2016 року.

14.09.2016 р. позивачем сформовано податкову вимогу форми "Ю" за №6775-17 про сплату податкового боргу в сумі 3811616,18 грн.

Відповідач добровільно не сплатив узгоджену суму податкових зобовязань у встановлені строки, а тому позивач звернувся до суду із позов про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 9 776 688,09 грн. на користь Державного бюджету України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату розгляду справи, відповідачем не сплачена сума податкового боргу в розмірі 9 776 688,09 грн., а тому наявні підстави для стягнення боргу в примусовому порядку шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків і стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Згідно до п.16.1.4 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій з їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із п.58.1 ст. 58 ПК України, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу, або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення, що передбачає п.58.3 ст. 58 ПК України.

В силу п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобовязання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Податкові повідомлення-рішення від 17.03.2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 відповідач оскаржив в судовому порядку.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 822/1212/16 від 01.08.2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.10.2016 року, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 17.03.2016 року №, яким до товариства з обмеженою відповідальністю "Ванакір" застосування штрафну санкцію в розмірі 170 (сто сімдесят) грн., 00 коп. за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Отже, грошові зобов'язання відповідача, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 17.03.2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 вважаються узгодженими з 31.10.2016 року.

Відповідно до п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається:

129.1.1. при нарахуванні суми грошового зобовязання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобовязання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного контролюючим органом у випадках, не повязаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.3. при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання.

Пунктом 129.4 статті 129 ПК України визначено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

З урахуванням наведених норм відповідачем позивачу нараховано пеню за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 353 742,28 грн., та нараховано пеню за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1 626 932,81 грн., що підтверджується розрахунками по пені доданими до матеріалів справи.

Відповідач зазначає, що граничним строком сплати податкового зобовязання є 20.11.2016р., адже останнє було узгоджене 30.10.2016р. Відтак, пеня може бути нарахована починаючи з 21.11.2016р., в той час як позивач незаконно нарахував пеню за період, що передує прийняттю вказаних податкових повідомлень-рішень та формуванню податкової вимоги. Крім того, відповідач вказує, що вимога на суму 9 776 688,09 грн. ТОВ "Ванакір" не надсилалась та не вручалось, що виключає можливість задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується із вказаними доводами відповідача виходячи з наступного.

Приписи ст.129 ПК України передбачають нарахування суми податкового зобовязання, визначеного контролюючим органом починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання.

Колегія суддів зауважує, що прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення та донарахування на його підставі податкових зобов'язань не свідчить про те, що вказані податкові зобов'язання у платника податків виникли на підставі такого рішення та у день прийняття цього рішення чи день коли податкові зобов'язання за таким рішенням вважаються узгодженими. Податковим повідомленням-рішенням визначається сума податкових зобов'язань, яка не була сплачена платником податків у визначений граничний строк сплати певного податку та збору.

Згідно розрахунку до податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2016 року граничним строком сплати грошового зобов'язання є 02.03.2014р. та 02.03.2015р., строк нарахування пені становить 949 і 584 дні відповідно. Згідно розрахунку до податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2016 року граничним строком сплати грошового зобов'язання є 30.09.2013р., 30.11.2014р., 30.12.2014р. та 30.01.2015р., строк нарахування пені становить 1102, 676, 646 та 613 днів відповідно.

Відповідно до пунктів 59.1, 59.4, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги, тобто направляти податкову вимогу відповідачу після збільшення йому податкового боргу в зв'язку із проведеними нарахуваннями необхідності не було.

Крім того, необхідно звернути увагу на положення п.129.3.1 ст.129 ПК України, згідно якого нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Тобто, до моменту фактичної сплати грошового зобов'язання податковий орган не може нарахувати пеню, а отже й сформувати та надіслати платнику податків податкову вимогу про сплату боргу до складу якого входить сума нарахованої пені.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ванакір" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 30 травня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6