Справа № 219/3444/17
Суддя: Любчик О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/3444/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.17 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Любчик О.В.,

при секретарі Кривошапко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмуті справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльністю протиправною та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання до вчинення дії, посилаючись на те, що він є пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача, після отримання ним 15.06.2015 електронної пенсійної справи з м. Лисичанськ Луганської області. Пенсію отримує за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», шляхом зарахування коштів на банківський рахунок. З 01.02 2017 року відповідачем припинено її виплату, у звязку не підтвердженням місця проживання. Вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його конституційні права. Просить суд визнати неправомірною бездіяльність Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати йому пенсії з 01.02.2017; зобовязати Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити виплату належної йому пенсії з 01 лютого 2017 року на визначений ним банківський рахунок. Справу просив розглянути без його участі.

В своєму запереченні проти позову представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 24.04.2015 року звернувся до Управління пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території, із заявою про запит пенсійної справи з УПФУ в м. Лисичанськ Луганської області. 09.11.2015 розпорядженням №29971 електронна пенсійна справа ОСОБА_1 взята на облік. Пенсія у сумі 30269 гривень 59 копійок за період з 01.02.2015 по 30.11.2015 нарахована УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі та виплачена у листопаді 2015 року через банківську установу «Ощадбанк». Надалі пенсія виплачувалась щомісяця 07 числа кожного місяця до 31.01.2017 включно. Виплати пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій, врегульовані постановами КМУ №509 від 01.10.2014, №595 від 07.11.2014, №136 від 18.02.2016, №365 від 08.06.2016 та деякими іншими. Враховуючи вказані постанови, виплата пенсії ОСОБА_1 з лютого 2017 року була призупинена. Для поновлення виплати пенсії позивачу запропоновано звернутись до відповідача та надати документи. У звязку із чим, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи те, що сторонами заявлені клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд, керуючись ст.122 ч.4 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Бахмутському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, попередня назва установи - Артемівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області та управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області, як отримувач пенсії.

Так, ОСОБА_1, будучи особою, переміщеною з тимчасово окупованої території, звернувся 24.04.2014 до управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області із заявою про витребування пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України в міста Лисичанськ Луганської області. На виконання цієї заяви, 09 листопада 2014 року електронна пенсійна справа взята на облік та виплачено заборгованість з виплати пенсії за період з 01 лютого 2015 року по 30 листопада 2015 року. У подальшому пенсія виплачувалась щомісяця 07 числа кожного місяця до 31 січня 2017 року на рахунок відкритий позивачем у АТ «Ощадбанк».

В судовому засіданні встановлено, що з 01 лютого 2017 року нарахування та виплату позивачеві пенсії припинено, оскільки 17.01.2017 року не підтверджено місце фактичного проживання.

Суд звертає увагу на те, що статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до ч.3 цієї статті виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відтак, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Вказівка у листі №4275/02 від 30.03.2017 та запереченні відповідача на призупинення виплати пенсії не може свідчити про те, що виплата пенсії не припинялась, оскільки в частині здійснення пенсійних виплат Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не оперує поняттям «призупинення».

Установлено, що, не зважаючи на фактичне припинення нарахування та виплати пенсії, рішення територіальним органом Пенсійного фонду щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії не приймалося.

Згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 року прийнято постанову «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» № 595. Цією постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 8 Тимчасового порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Установлено, що ОСОБА_1 24.04.2015 року звернувся до відповідача, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території, з метою переведення пенсійної справи та подальшої виплати йому пенсії, що не заперечується відповідачем та підтверджено довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 26.03.2015 № та розпорядженням 29971 від 09.11.2015.

Місцем проживання особи у довідці № НОМЕР_1 вказано: Донецька область м. Артемівськ, вул. Польова, 42/15

Протоколом засідання комісії Бахмутської міської ради з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території міста Бахмут від 17.01.2017 №30, зокрема запропоновано призупинити соціальні виплати особам, вказаним у додатку №3 до надходження відповідної інформації та вирішення питання щодо наявності підстав для підтвердження факту проживання або скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно дог ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». У додатку №3 під номером 10707 значиться ОСОБА_1.

Крім того, відповідач у своєму запереченні, стосовно припинення виплати пенсії та її правомірність посилався на постанову КМУ №365 від 08.06.2016 «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», та деякі інші.

Із відповіді відповідача від 30 березня 2017 року №4275 вбачається, що причиною припинення виплати пенсі ОСОБА_1 стало те, що 17.01.2017 не підтверджено місце фактичного проживання позивача, що встановлено внаслідок інформаційного обміну з органами соціального захисту населення, яке проводилось на підставі Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та порядку здійснення контролю за їх проведенням, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016.

Суд зауважує, що згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. При цьому повноваженнями приймати закони наділена лише Верховна Рада України (ст.91 Конституції України). Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч.2 ст.8 Конституції України).

Конституційне поняття «закон України» не підлягає розширеному тлумаченню, це нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Водночас, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено законами.

Припинення виплати пенсії на підставі положень постанов Кабінету Міністрів України без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення територіальними органами Пенсійного фонду не сумісне з дотриманням вимог чинного Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Особливу увагу слід звернути на те, що у преамбулі до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відтак, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є обєктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (справа Європейського суду з прав людини «Мюллер проти Австрії», 1975 рік) та повязане з правом мирно володіти своїм майном.

Суд вважає, що позивач, припинивши нарахування та виплату пенсії позивачу, в даному випадку вчинив дію, яка є не відповідає вимогам Закону.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними дій відповідача щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 лютого 2017 року та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 призначену йому пенсію з 01 лютого 2017 року на визначений ним банківський рахунок є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7-12, 71, 86, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення дій задовольнити.

Визнати незаконними дії Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 люто го 2017 року.

Зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 лютого 2017 року на рахунок, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Повний текст постанови виготовлено 22.05.2017.

Постанова може бути оскаржена до Донецького Апеляційного Адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі - з дня складення в повному обсязі. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий О