Справа № 2а-4572/11/1370
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/1700/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2011 року по справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

СПД ФО ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення відповідача від 08 квітня 2011 року № /2.

В обґрунтування позовних вимог покликається на безпідставність та незаконність висновків податкового органу про завищення підприємством податкового кредиту за період 01.01.2008 року по 31.12.2010 року на суму на загальну суму 55947,00 грн., у зв'язку з нікчемністю правочинів укладених СПД ФО ОСОБА_1 з ПП «Галпостач», ПП ТК «Бізнесхолдинг», ТзОВ «Іртас». Дійсність господарських операцій з ПП «Галпостач», ПП ТК «Бізнесхолдинг», ТзОВ «Іртас» підтверджується первинними документами, які відповідають вимогам до первинних документів, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік». Придбання товару, підтверджене належно оформленими податковими накладними, давало підприємству підставу включення суми сплаченого податку з ПДВ до податкового кредиту і відповідного зменшення податкових зобов'язань звітного періоду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2011 року задоволено позовні вимоги.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що позивач здійснював підприємницьку діяльність із залученням суб'єктів господарювання, які мають ознаки фіктивності, а первинні документи не мають юридичної сили, оскільки підписані не уповноваженими на те особами.

На виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.02.2016 року справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ДПІ у Сихівському районі м. Львова проведено планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року. Результати перевірки оформлені актом №499/17-2/НОМЕР_1 від 28 березня 2011 року. Як вбачається із вказаного акту, податковим органом встановлено, зокрема, порушення ФОП ОСОБА_1- пп. 7.4.1 пп.7.4.4 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, на підставі чого прийнято податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2011 року № , яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 69933,75 грн., у тому числі за основним платежем - 55947,00 грн. грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -13986,75 грн. грн..

Підставою для задоволення позовних вимог суд першої інстанції визнав наявність первинних документів на підтвердження господарської операції, а також покликався на відсутність підстав покладення відповідальності щодо позивача відповідати за порушення податкового законодавства третіми особами.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Законом України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03 квітня 1997 року з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 168/97-ВР) встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Спеціальною нормою в регулюванні спірних правовідносин є правила податкового обліку, встановлені статтею 7 Закону № 168/97-ВР. Відповідно до підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 цього Закону податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю. Копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). Датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) відповідно до підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 цього Закону вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Згідно підпункту 7.2.6 пункту 7.2 цієї ж статті 7 податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що податкова накладна як звітний податковий документ, що є підставою для включення покупцем в податковому обліку до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), що підлягають використанню в його господарській діяльності, має таке юридичне значення при обов'язковій умові нарахування податку та виписування податкової накладної особою, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість в порядку, встановленому статтею 9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Матеріалами справи підтверджується наявність договірних відносин позивача з ПП «Галпостач» щодо придбання матеріальних цінностей за наступними накладними :

- РН 00012609 від 26.09.2008 року на загальну суму 39 000,00 грн.;

- РН 00011 410 від 14.10.2008 року на загальну суму 21 000,00 грн.;

- РН 00012312 від 23.12.2008 року на загальну суму 11586,00 грн..

На думку податкового органу вказані операції фактично не здійснювались, вказується про обставину призначення директора підприємства за винагороду, а також те, що згідно Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, вказане підприємство укладало цивільно-правові відносини з контрагентами, які не виконували свої податкові зобов'язання, зокрема, не декларували суми ПДВ.

Матеріалами справи підтверджується наявність договірних відносин позивача з ПП «Торгівельна компанія «Бізнесхолдинг» щодо придбання матеріальних цінностей за наступними накладними : № 0224 від 05.05.2009 року на загальну суму 42 000,00, № 0387 від 09.06.2009 року на загальну суму 6424,80 грн.; №0441 від 30.06.2009 року на загальну суму 6000,00 грн., № 1120 від 03.08.2009 року на загальну суму 12 000,00 грн., №1240 від 07.07.2009 року на загальну суму 6690,00 грн., №1397 від 02.09.2009 року на загальну суму 19200,00 грн.,№ 1846 від 06.10.2009 року на загальну суму 10200,00 грн..

На думку податкового органу вказані операції фактично не здійснювались, ПП «Торгівельна компанія «Бізнесхолдинг», згідно Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, перебувала у господарських відносинах з контрагентами, які не виконували свої податкові зобов'язання. Водночас, податковим органом не зазначається серед переліку підприємств підприємницької діяльності позивача.

Колегія суддів критично відноситься до вказаних тверджень апелянта.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ч. 4. ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; (ч. 10 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

В свою чергу, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Отже, фактичне здійснення господарської операції підтверджується наступним: 1) дією або подією; 2) зміною в структурі активів та зобов'язань або власному капіталі ; 3) первинними документи з відомостями про господарську операцію; 4) економічним ефектом (приріст/збиток) у часі.

Наведені ознаки притаманні господарській операції позивача з ПП «Галпостач», доказів на спростування вказаних ознак, крім тих, котрі визначені у акті податкової перевірки, податковим органом не представлено. Заперечення ж керівником своєї причетності до здійснення фінансово-господарської діяльності створеної та керованої ним юридичної особи не є достатньо об'єктивною та достовірною інформацією, позаяк відповідні пояснення можуть бути надані з метою можливого уникнення для себе негативних кримінально-правових наслідків. Податковим органом належно не розмежовано, виконання адміністративних функцій за винагороду чи відсутність факту причетності до будь-якої діяльності юридичної особи.

Колегія суддів вважає, що у отриманні права на податковий кредит та витрат/валових витрат може бути відмовлено у разі, якщо податковим органом буде доведено, що платник податку діяв без належної обачності та, виходячи із умов та обставин здійснення відповідної угоди, знав або міг знати про зазначення контрагентом недостовірних відомостей чи про надання документів підписаних особою, що не є керівником контрагента чи про те, що контрагентом по договору є особа, яка не здійснювала реальної підприємницької діяльності та не декларувала свої податкові зобов'язання (Ухвала ВАСУ від 22.01.2015 р. у справі № 815/2592/13-а).

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Аналогічна позиція міститься в наступних рішеннях ВАСУ: Ухвала від 28 липня 2015 року у справі № К/800/26173/15; Ухвала від 28 липня 2015 року у справі № К/800/42947/14, Ухвала від 29 липня 2015 року у справі № К/9991/38528/12, Ухвала від 29 липня 2015 року у справі № К/800/1381/14, Ухвала від 6 серпня 2015 року у справі № К/800/52613/14.

Податковому органу надано право складання актів про неможливість проведення зустрічних звірок у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання. Колегія суддів вважає, що в актах про неможливість проведення зустрічної звірки не передбачено викладення інформації про реальність господарських операцій та укладених угод, а отже податковий орган не може покликатися на такі акти з метою доведення неправомірності господарської діяльності платника податків.

З врахуванням вказаних обставин, колегія суддів заперечує нарахування податкових платежів суб'єкту підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 в розмірі 29017,00грн. та штрафних санкцій у розмірі 7254,25 грн.

Що стосується висновків суду першої інстанції з приводу правовідносин позивача з ТзОВ «Іртас», колегія суддів вважає, що долучені первинні документи не можуть бути підставою для формування податкового навантаження для позивача.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги наявність на первинних документах підпису особи, яка не володіла відповідним адміністративним ресурсом на момент таких правовідносин. Оскільки, представлені позивачем документи засвідчують, на думку позивача, про господарські операції 2010року, колегія суддів оцінює ці документі в контексті інформації, що міститься в обвинувальному висновку у кримінальній справі № 1-104/11 за обвинуваченням визначених осіб відповідними статтями Кримінального кодексу України, що полягало у здійсненні реєстрації, придбанні та перереєстрації суб'єктів господарювання на «підставних осіб» за винагороду, зокрема, ТзОВ «Іртас», з метою здійснення фіктивного підприємництва без справжнього наміру на зайняття фінансово- господарською діяльністю.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 29.11.2011 року у справі № 1-104/11 визначених осіб звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст.1,6 Закону України «Про амністію у 2011році» із закриттям кримінальної справи. Вина визначених осіб за ч.2 ст.205 КК України щодо здійснення фіктивного підприємництва доведена.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог, з наведених вище підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 160, статтями 41, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2011 року по справі № 2а-4572/11/1370 скасувати, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у Сихівському районі м.Львова № від 08.04.2011 року в частині 29017,00 грн. основного платежу та штрафних санкцій у розмірі 7254,25 грн..

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. В. Гуляк
Р. Й. Коваль
Повний текст судового рішення виготовлено 22.05.2017 року.