Справа № 265/6105/16-а
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мельник І.Г.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року справа № 265/6105/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання - Челаховій О.О., за участю представника відповідача - Вайнштока Б.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2017 року у справі № 265/6105/16-а за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя про визнання дій державного органу неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя (далі - відповідач), в якому просила: визнати бездіяльність відповідача щодо не проведення з 10.06.2016 року підвищення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», неправомірною; зобов'язати управління здійснити їй з 10.06.2016 року перерахунок пенсії з урахуванням вимог ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», а саме підвищити розмір пенсії на 12% від загального призначеного розміру пенсії за віком та виплатити недоотримане підвищення до пенсії з 10.06.2016 року (а.с. 2-4).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2017 року у справі № 265/6105/16-а адміністративний позов було задоволено, внаслідок чого: визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_3 при призначенні пенсії періоди роботи з 27.06.1984 по 17.11.1984 року, з 07.08.1985 по 16.12.1985 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, тобто один рік роботи за один рік 6 місяців; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя зарахувати до стажу роботи ОСОБА_3 періоди роботи з 27.06.1984 по 17.11.1984 року та з 07.08.1985 по 16.12.1985 року в районі Крайньої Півночі, на пільгових умовах, а саме один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя провести ОСОБА_3 з 10.06.2016 року перерахунок пенсії за віком з урахуванням періодів роботи з 27.06.1984 по 17.11.1984 року та з 07.08.1985 по 16.12.1985 року в районі Крайньої Півночі, на пільгових умовах, а саме один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців, враховуючи фактично виплачені кошти (а.с. 51-53).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

11 травня 2017 року на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду від Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Керуючись ч. 1-3 ст. 122-1 Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11.05.2017 задовольнив зазначене клопотання.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу та в режимі відеоконференції відповідно до ст.ст. 41, 122-1 КАС України.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя з 10.06.2016 року та отримує пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно до трудової книжки (запис № 9), ОСОБА_3 з 27.06.1984 прийнято до станції переливання крові м. Воркута Коми АССР на посаду техніка відділу сухих препаратів. Відповідно до запису № 10 трудової книжки, з 17.11.1984 позивачку звільнено з роботи за власним бажанням. Відповідно до записів № 11-12, ОСОБА_3 в період з 07.08.1985 по 16.12.1985 року працювала на посаді техніка будівельника Комсомольської міської ради міста Воркута.

При цьому з розрахунку стажу роботи позивачки вбачається, що період роботи ОСОБА_3 з 27.06.1984 по 17.11.1984 року та з 07.08.1985 по 16.12.1985 року було зараховано до стажу роботи на загальних підставах (один рік за один рік роботи в районах Крайньої Півночі).

ОСОБА_3 після отримання пенсії в липні 2016 року звернулася до відповідача з проханням надати відомості про порядок розрахунку пенсії. З наданого відповідачем розрахунку стажу, ОСОБА_3 дізналася що спірний період роботи був розрахований на загальних підставах. 30.12.2016 року позивач звернулася до суду із заявою про зміну предмету спору, а саме визнання противоправною бездіяльність управління в частині неврахування при призначенні пенсії, стажу роботи в районах Крайньої Півночі на пільгових умовах та зобов'язання провести перерахунок пенсії.

Згідно з п. 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абз. 3 п. 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до п.п. «б» п. 7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, трудовий договір є не єдиним документом, який може підтверджувати роботу в районах Крайньої Півночі.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, з трудової книжки позивачки вбачається, що вона у періоди з 27.06.1984 по 17.11.1984 року, з 07.08.1985 по 16.12.1985 року працювала на різних підприємствах в м. Воркута Комі АРСР. Відповідно до Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженого Радою Міністрів СРСР від 10.11.1967 р. № 1029, м. Воркута Комі АРСР відноситься до Району Крайньої Півночі.

Висновок відповідача про те, що обов'язковою умовою надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі один рік роботи за один рік 6 місяців є наявність письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості або інших документів, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, колегія суддів вважає помилковим з огляду на приписи п. 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону № 32-V від 26.07.2006), згідно до якої пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

Підпунктом «д» п. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до п. 3 Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Враховуючи, що період роботи позивача з 27.06.1984 по 17.11.1984 року та з 07.08.1985 по 16.12.1985 року в районах Крайньої Півночі підтверджується трудовою книжкою, копія якої міститься матеріалах пенсійної справи, і яка підтверджує право позивача на користування пільгами, передбаченими Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", колегія суддів вважає, що відповідачем безпідставно не розраховано при призначенні пенсії спірний стаж роботи із розрахунку один рік такої роботи, як один рік та шість місяців.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 11, 24, 41, 122-1, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2017 року у справі № 265/6105/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2017 року у справі № 265/6105/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 24.05.2017.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов