Справа № 819/653/17
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/653/17

24 травня 2017 р. м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Твердохліб Н.В.

за участю: представника позивача - адвоката Біля Р.С.,

представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Землянського П.П., довіреність від 10.01.2017 року № 31-19-0.9-198/2-17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 06.04.2017 року Т 2206/0-765/6-17 та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території с. Устечко Заліщицького району Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.02.2017 року позивач звернулася у відповідності до чинного законодавства України до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою та необхідним пакетом документів про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території с. Устечко Заліщицького району Тернопільської області з метою реалізації права на безоплатну передачу громадянам України земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах, визначених ст.121 Земельного кодексу України. Однак, розглянувши вказану заяву, відповідач Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області рішенням від 06.04.2017 року Т 2206/0-765/6-17 в порушення вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України не надав ні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а ні мотивованої відмови у його наданні, а послався на лист від 17.03.2017 року № 18-19-0.52-2866/2-17 стосовно висловлення позиції органу місцевого самоврядування щодо можливості прийняття наказу про надання дозволу на розроблення позивачем документації із землеустрою, з метою подальшої передачі у власність земельної ділянки за згаданим цільовим призначенням. При цьому, не враховано, що згідно п.2.2 рішення колегії Державного агентства земельних ресурсів України від 14.10.2014 року № 2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", яке введено в дію наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 15.10.2014 року № 328 орган місцевого самоврядування протягом десяти календарних днів з дня отримання запиту письмово має висловити свою позицію із зазначеного питання, а відсутність протягом зазначеного строку мотивованих заперечень є мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою. На думку позивача, рішення відповідача є невмотивованим, протизаконним та таким, що підлягає скасуванню, що і стало причиною звернення позивача до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області діяло правомірно та обґрунтовано надаючи відповідь позивачу щодо розгляду її заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін по справі, суд встановив такі обставини.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернулася із заявою, датованою 28 лютого 2017 року, зареєстрованою 06 березня 2017 року до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області за межами населеного пункту.

До заяви додано копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, викопіювання із публічної кадастрової карти та ордер адвоката.

Відповідачем листом від 06.04.2017 року Т 2206/0-765/6-17 "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу" повідомлено позивача ОСОБА_4, про те Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області направлялось клопотання стосовно висловлення позиції органу місцевого самоврядування щодо можливості прийняття наказу про надання дозволу на розроблення позивачем документації із землеустрою, з метою подальшої передачі у власність земельної ділянки за згаданим цільовим призначенням (лист від 17.03.2017 року № 18-19-0.52-2866/2-17) На адресу Головного управління позитивне рішення щодо можливості прийняття відповідного наказу не надходило. Зазначено про наявність учасників антитерористичної операції на території Устечківської сільської ради Заліщицького району, яким жодної земельної ділянки не зарезервовано. Після надходження інформації стосовно можливості прийняття відповідного наказу, подані документи будуть розглянуті по суті.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. "а" ч.3 ст.22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно п.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (далі - Положення № 15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Підпунктом 31 пункту четвертого Положення № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

У відповідності до Положення № 15 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч.3 ст.123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи системний аналіз правових норм, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: або проект наказу про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або проінформувати про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови.

Однак, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняло оскаржуване рішення, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Як підстава для прийняття рішення виникла необхідність дочекатися позиції органу місцевого самоврядування, що суперечить вимогам ст.118 Земельного кодексу України, якою передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні такого дозволу.

Крім того, пунктом 2.1 рішення колегії Державного агентства земельних ресурсів України від 14 жовтня 2014 року № 2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", яке введено в дію наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 15 жовтня 2014 року № 328 визначено, що під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. До запиту додавати копії клопотань та графічних матеріалів до них.

У запиті, наведеному в пункті 2.1 цього рішення: зазначати прохання до відповідного органу місцевого самоврядування протягом десяти календарних днів з дня отримання запиту письмово висловити позицію із зазначеного питання; інформувати орган місцевого самоврядування, що відсутність протягом зазначеного строку мотивованих заперечень є мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою.(п.2.2. вказаного рішення колегії)

Зазначені норми відповідачем виконані, оскільки в листі від 17.03.2017 року № 18-19-0.52-2866/2-17, адресованому Устечківській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області "Про надання пропозицій щодо прийняття наказу" вказано, що у зв'язку з розглядом в Головному управлінні Держгеокадастру у Тернопільській області заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території села Устечко Заліщицького району Тернопільської області просять розглянути документи у 10-денний термін та надати власні пропозиції щодо можливості прийняття відповідного наказу з врахуванням вимог ст.118 Земельного кодексу України. В разі ненадання у визначений строк пропозицій або рішення про відмову у їх видачі Головним управлінням застосовуватиметься принцип мовчазної згоди за умови, якщо заявником (уповноваженою ним особою) подано в установленому порядку всі необхідні документи в повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено, що відповіді на даний лист у визначений строк та на день розгляду справи по суті не отримано.

Однак, в довідці Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області від 17.03.2017 року № 68, наданої на запит адвоката Біля Р.С. від 13.03.2017 року, вказано, що бажане місце розташування земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_4 відповідає вимогам ч.7 ст.118 Земельного кодексу України. (а.с.15)

Частиною другою ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.11,71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, з огляду на викладене, рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 06.04.2017 року Т-2206/0-765/6-17, яким позивачу не вирішено по суті питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,000 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області за межами населеного пункту є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України розподілити судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2,6,11,86,94,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 06.04.2017 року Т-2206/0-765/6-17 "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу" та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території села Устечко Заліщицького району Тернопільської області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (, місцезнаходження: 46021, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Грушевського, будинок 8) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. згідно квитанції № 0.0.749756951.1 від 20.04.2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.