Справа № 816/912/15-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Київ К/800/37973/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Єрьоміна А.В.,
Кравцова О.В.,
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Прокуратури Харківської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року у справі №816/912/15-а за позовом Прокурора Котелевського району Полтавської області до Котелевська районна державна адміністрація Полтавської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИЛА :

19 березня 2015 року Прокурор Котелевського району Полтавської області звернувся до суду з позовом до Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправним та скасування розпорядження № 208 від 11 вересня 2014 року "Про затвердження мережі загальноосвітніх навчальних закладів і учнівських контингентів у Котелевському районі на 2014-2015 навчальний рік" в частині прийняття рішення про утворення в навчальних закладах району класів-комплектів з учнів 1-4, 5-9, 10-11 класів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року позов в частині вимог про скасування розпорядження голови Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області № 208 від 11 вересня 2014 року "Про затвердження мережі загальноосвітніх навчальних закладів і учнівських контингентів у Котелевському районі на 2014-2015 навчальний рік" щодо утворення в навчальних закладах району класів - комплектів з учнів 5-9, 10-11 класів, залишено без розгляду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 розпорядження голови Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області № 208 від 11 вересня 2014 року "Про затвердження мережі загальноосвітніх навчальних закладів і учнівських контингентів у Котелевському районі на 2014-2015 навчальний рік" у частині прийняття рішення про утворення в навчальних закладах району, а саме: Ковалівській загальноосвітній школі та Михайлівській загальноосвітній школі класів-комплектів з учнів 1-4 класів.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Прокурора Котелевського району Полтавської області до Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправним та скасування розпорядження № 208 від 11 вересня 2014 року "Про затвердження мережі загальноосвітніх навчальних закладів і учнівських контингентів у Котелевському районі на 2014-2015 навчальний рік" в частині прийняття рішення про утворення в навчальних закладах району класів-комплектів з учнів 1-4, 5-9, 10-11 класів відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, Прокуратура Харківської області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, що 16 лютого 2015 року Прокуратурою Котелевського району направлено Голові Котелевської районної державної адміністрації вимогу № СП-284 вих-15 в порядку ст. 8 Закону України "Про прокуратуру" щодо надання інформацію про прийняті упродовж 2014-2015 року рішення (розпорядження).

20 лютого 2015 року позивачем отримано відповідь на вимогу № СП-284 вих-15 та надано, серед іншого, розпорядження голови райдержадміністрації від 11 вересня 2014 року № 208 "Про затвердження мережі загальноосвітніх закладів, класів і учнівських контингентів у загальноосвітніх навчальних закладах Котелевського району на 2014-2015 навчальний рік".

Під час перевірки вказаного розпорядження позивачем було встановлено, що відповідно до пункту 1 розпорядження голови Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області № 208 від 11 вересня 2014 року, затверджено мережу загальноосвітніх навчальних закладів і учнівських контингентів Котелевського району на 2014-2015 навчальний рік, а саме: у загальноосвітніх школах І-ІІ ступенів створено 2 класи комплекти (зведені класи) в:

Ковалевській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів - 1, 3 класи - 8 учнів - 2 класи-комплекти;

Михайлівсько-1 загальноосвітній школі І-ІІ ступенів - 1, 2, 4 класи - 11 учнів - 1 клас-комплект.

Прокурор не погоджуючись з вказаним пунктом розпорядження оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пункт 1 розпорядження голови Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області № 208 від 11 вересня 2014 року "Про затвердження мережі загальноосвітніх навчальних закладів і учнівських контингентів у Котелевському районі на 2014-2015 навчальний рік" є протиправним в частині утворення затвердженою мережею загальноосвітніх навчальних закладів і учнівського контингенту Котелевського району на 2014-2015 навчальний рік класів-комплектів з учнів 1-4 класів у Ковалівській загальноосвітній школі та Михайлівській загальноосвітній школі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження відповідає положенням законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з цього приводу звертає увагу на наступне.

За приписами статті 2 Закону України "Про загальну середню освіту" від 13 травня 1999 року №651-XIV основними завданнями законодавства України про загальну середню освіту є забезпечення права громадян на доступність і безоплатність здобуття повної загальної середньої освіти та забезпечення необхідних умов функціонування і розвитку загальної середньої освіти.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про загальну середню освіту" навчально-виховний процес у загальноосвітніх навчальних закладах здійснюється за груповою та індивідуальною формами навчання, положення про які затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти.

Як встановлено ч.2 ст.14 Закону України "Про загальну середню освіту", у загальноосвітніх навчальних закладах, розташованих у селах, селищах, кількість учнів у класах визначається демографічною ситуацією, але повинна становити не менше п'яти осіб. При меншій кількості учнів у класі заняття проводяться за індивідуальною формою навчання.

Отже, закон чітко встановлює обов'язковість впровадження індивідуальної форми навчання у загальноосвітніх закладах сіл та селищ у разі, якщо кількість учнів у класі складає менше 5 осіб.

Відповідно до п.1.2 Положення про індивідуальну форму навчання в загальноосвітніх навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 20 грудня 2012 року №732, зареєстровано в Міністерстві юстиції 08 січня 2003 року за № 9/7330 (далі Положення №732), індивідуальне навчання в системі загальної середньої освіти є однією з форм організації навчально-виховного процесу і впроваджується для забезпечення права громадян на здобуття повної загальної середньої освіти з урахуванням індивідуальних здібностей та обдарувань, стану здоров'я, демографічної ситуації, організації їх навчання.

Пунктом 1.6 Положення №732 визначені підстави для організації індивідуального навчання, якими є: заяви батьків або осіб, які їх замінюють; наказ директора навчального закладу; погодження місцевого органу управління освітою.

Відповідно до п.1.7 Положення № 732 право на індивідуальне навчання мають, зокрема, учні, які проживають у селах і селищах (коли кількість учнів у класі становить менше 5 осіб).

Міністерство освіти і науки України своїм листом від 23.10.2000 № 1/9-435 роз'яснило органам управління освітою, що для забезпечення права громадян України на здобуття повної загальної середньої освіти в класах з кількістю до п'яти учнів, що не дозволяє організувати навчання у самостійних класах, може бути організоване в класах-комплектах (комбінованих, з'єднаних класах).

Для належного забезпечення навчально-виховного процесу в початковій школі важливим є оптимальне поєднання класів, виходячи з конкретних умов окремої школи (1-3 та 2-4 класи). Проте, при об'єднанні у два класи із загальної кількості учнів чисельність учнів не повинна перевищувати 25 чоловік.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи наведене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому, обов'язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Указаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", а саме зазначено, що цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядження голови Котелевської РДА №208 від 11 вересня 2014 року "Про затвердження мережі загальноосвітніх навчальних закладів і учнівських контингентів у Котелевському районі на 2014-2015 навчальний рік"скасоване судом першої інстанції після того, як його дія втратила чинність, тобто після закінчення навчального 2014-2015 року, на який воно було прийняте.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Прокуратури Харківської області - відхилити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: