Справа № 826/17651/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 травня 2017 року № 826/17651/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Даніель",
до третя особаДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві, Головне управління Державної фіскальної служби в м. Києві,
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель» (далі - ПАТ «КБ «Даніель», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної фіскальної служби в м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, третя особа), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо застосування штрафних санкцій та нарахування недоїмки за несплату єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у суму 929 612,28 грн.;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-9187-17 від 03.08.2016 року (далі - вимога № Ю-9187-17 від 03.08.2016 року, оскаржуване рішення) у зв'язку з тим, що вказаний борг вважається погашеним.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» розпочато процедуру виведення з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації, у зв'язку з чим відповідно до пункту 3 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не здійснюється, зокрема, примусове стягнення коштів. У зв'язку із зазначеним, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо прийняття податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-9187-17 від 03.08.2016 року та просить її скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача та третьої особи не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були належним чином повідомлені, заяв щодо перенесення розгляду справи або слухання справи за їх відсутності до суду не подавали, про причини неявки суду не повідомляли. В той же час, представник відповідача та третьої особи не надали до суду нормативно-правового обґрунтування позиції по справі чи заперечення проти позову.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.08.2016 року державною податкової інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-9187-17 з єдиного внеску у розмірі 929 612,28 грн., яка була отримана позивачем 16.09.2016 (відповідно до відмітки).

19.09.2016 року Публічне акціонерне товариство «КБ «Даніель» звернулося до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві із скаргою на вимогу про сплату боргу № Ю-9187-17 від 03.08.2016. Вказана скарга мотивована тим, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.04.2010 року розпочато процедуру ліквідації банку.

Однак, рішенням про результати розгляду первинної скарги від 26.10.2016 року № 22923/10/26-15-10-02-16 було залишено без змін вимогу ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 03.08.2016 року № Ю-9187-17, а скаргу ПАТ «КБ «Даніель» без задоволення, з огляду на підтвердження наданими на перевірку документами наявності вказаної заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску відображеної у картці особового рахунку платника податків.

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-9187-17 від 03.08.2016 такою, що прийнята з порушенням норм податкового законодавства, і, як наслідок, вбачаючи наявність підстав для зобов'язання відповідача скасувати податкову вимога, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI та іншими нормативно-правовими актами.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В той же час, відповідно до п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Як вбачається із матеріалів справи, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.01.2014 прийнято рішення № 1 про здійснення тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації Фонду у ПАТ "КБ "Даніель". При цьому, на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.01.2014 року №1, з 17.01.2014 року розпочата процедуру виведення ПАТ "КБ "Даніель" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 15.04.2014 року № 217 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Даніель" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16.04.2014 року № 29 про початок здійснення процедури ліквідації публічного акціонерного "Комерційний банк "Даніель" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Даніель" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Ожга Євгенія Вікторовича з 17 години 30 хвилин 16.04.2014 року по 15.04.2015 рік.

12.03.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №57 "Про продовження строку ліквідації ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ДАНІЕЛЬ" відповідно до якого строк ліквідації Банку продовжено до 14.04.2016 року включно.

Водночас, з метою виконання всіх заходів, пов'язаних з ліквідацією ПАТ «КБ «Даніель» передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняла рішення від 24.03.2016 року № 389 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Даніель» на один рік до 14.04.2017 року включно.

Отже, вчинення дій щодо стягнення з позивача податкового боргу в порядку ст. 57, п. 59.1 ст. 59, п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України є протиправним, адже на момент винесення оскаржуваного рішення у ПАТ «КБ «Даніель» вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За змістом частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду: строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Отже, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальним і пріоритетним відносно Податкового кодексу України у правовідносинах стягнення заборгованості з банків в яких введено тимчасову адміністрацію.

Таким чином, стягнення податкової заборгованості з такого банку має відбуватися виключно в порядку спеціального законодавства, яким є Закон "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі № 6-2001цс15. При цьому, в дані постанові зазначено, що наведений правовий висновок ВСУ стосується не лише цивільних але і податкових правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що оголошення про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку та початок процедури ліквідації ПАТ КБ "Даніель" було оприлюднене відповідно до норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Тобто станом на час прийняття оскаржуваного рішення державна податкова інспекція у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві була обізнана про ліквідацію ПАТ КБ "Даніель".

Пунктами 56.1, 56.18 Податкового кодексу України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Враховуючи викладене, податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-9187-17 від 03.08.2016 року прийнято з порушенням норм чинного законодавства, а тому остання підлягає скасуванню.

Однак, як вбачається із матеріалів справи позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав та інтересів, адже заявлено вимогу про зобов'язання Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-9187-17 від 03.08.2016 року у зв'язку з тим, що вказаний борг вважається погашеним. Проте, зазначена вимога може бути скасована в даному випадку судом в судовому порядку, за результатами розгляду первинної скарги від 26.10.2016 року № 22923/10/26-15-10-02-16 було залишено без змін вимогу ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 03.08.2016 року № Ю-9187-17, а скаргу ПАТ «КБ «Даніель» без задоволення.

Стаття 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. (ч.1)

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. (ч.2)

В той же час, правила частини 3 статті 105 КАС України стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом.

Крім того, зазначені у частині 2 статті 162 КАС України способи захисту порушеного права не містять виняткового переліку. У абзаці другому зазначеної статті законодавець вказав, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі також зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 16.06.2009 у справі №21-684во09.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного суду України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

А тому суд вбачає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ю-9187-17 від 03.08.2016 року.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо застосування штрафних санкцій та нарахування недоїмки за несплату єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у суму 929 612,28 грн., то суд зазначає наступне.

У відповідності до пункту 3 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Таким чином, після початку процедури тимчасової адміністрації контролюючий орган не має правових підстав для застосування до банку штрафних санкцій та пені за несплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо застосування штрафних санкцій та нарахування недоїмки за несплату єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у суму 929 612,28 грн.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-9187-17 від 03.08.2016 року.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя Н.Г. Вєкуа