Справа № 820/6040/16
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 р.Справа № 820/6040/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2017р. по справі № 820/6040/16

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2017року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови - задоволено в повному обсязі.

Скасовано постанову про арешт коштів боржника від 09.06.2016 державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 по виконавчому провадженню ВП № 41167895, якою накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках, відкритих, або таких, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів на банківських рахунках, що належать боржнику ОСОБА_3.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ().

Відповідач, не погодившись з даною постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позову повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно зясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що державний виконавець під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах, на підставі та у спосіб, встановлений діючим законодавством, у зв'язку із чим підстав для задоволення позову не вбачає.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в провадженні Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження ВП №41167895 за виконавчим листом №2а-152/08/2070, виданого Харківським окружним адміністративним судом 12.07.2010 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь держави заборгованості у розмірі 15216,17 грн.

Постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження ВП №41167895 від 09.12.2013 та запропоновано боржнику самостійно сплатити борг у строк до 16.12.2013.

19.03.2015 державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у банках та належать ОСОБА_3 у межах суми 16790,93 грн, а саме: код фінансової установи: 380388, назва фінансової установи: ПАТ "ПтБ", номер рахунку: 6901, код валютного рахунку:980; код фінансової установи: 380764, назва фінансової установи: ПАТ "КБ "Надра", номер рахунку: 5000, код валютного рахунку:980; код фінансової установи: 380764, назва фінансової установи: ПАТ "КБ "Надра", номер рахунку: 5000, код валютного рахунку:980; код фінансової установи: 899998, назва фінансової установи: Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку: 0709, код валютного рахунку:980; код фінансової установи: 351005, назва фінансової установи: АТ "Укрсиббанк", номер рахунку: 3200, код валютного рахунку:980.

09.06.2016 старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову, якою накладено арешт на кошти, що містяться на усіх рахунках, відкритих або таких, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, окрім грошових коштів, які містяться на розрахункових рахунках зі спеціальним режимом використання і на які відповідно до чинного законодавства забороняється накладати арешт.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та з того, що відповідач при прийнятті спірної постанови діяв не на підставі, не в спосіб, що передбачені законами України, та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України Про виконавче провадження, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно положень частин першої та другої статті 25 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України Про виконавче провадження, сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з правомірністю прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 09.06.2016 по виконавчому провадженню ВП № 41167895, якою накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках, відкритих, або таких, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів на банківських рахунках, що належать боржнику ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом (ч. 3 ст. 6 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як встановлено частиною 5 статті 25 Закону України Про виконавче провадження, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З огляду на викладене, у випадку відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня в обовязковому порядку направляється боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідна постанова.

В свою чергу, як було встановлено під час судового розгляду справи, матеріали виконавчого провадження ВП № 41167895 не містять документального підтвердження виконання державним виконавцем наведених вище вимог Закону №606-ХIV, у зв'язку з чим судова колегія погоджується з доводами представника позивача про те, що копію постанови про відкриття зазначеного виконавчого провадження ВП №41167895 від 09.12.2013 боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення не надіслано.

Відтак, ОСОБА_3 не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження ВП №41167895 та необхідність добровільного виконання вимог виконавчого документа у строк до 16.12.2013.

Перевіряючи рішення суб'єкта владних повноважень, адміністративний суд у справі щодо їх оскарження на підставі ч.3 ст.2 КАС України перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана постанова прийнята без врахування всіх обставин справи.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова є незаконною, в звязку з чим, підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не довів законність та обґрунтованість прийнятої ним постанови.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2017р. по справі № 820/6040/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 22.05.2017 р.