Справа № 813/4527/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року справа № 813/4527/16

17 год. 43 хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Служби безпеки України, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14.03.2017, просить суд:

- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо ненадання на запит від 17.10.2016 ОСОБА_1 копій декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014, 2015 роки начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_4, першого заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_5, заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_6 та заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю ОСОБА_7;

- зобовязати Службу безпеки України надати ОСОБА_1 копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 та 2015 роки начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_4, першого заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_5, заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_6 та заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю ОСОБА_7, крім відомостей, зазначених в абз.2 ч.2 ст.12 Закону України «Про засади та запобігання та протидії корупції» щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, реєстрації місця проживання, дати народження декларанта, місцезнаходження обєктів, які наводяться в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась із запитом на інформацію, в якому просила надати копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014, 2015 роки начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_4 та його заступників. Проте, відповідач відмовив в наданні такої інформації у звязку з тим, що інформація про особу не може бути поширена без її згоди, а інформація про особовий склад відповідача, який займається оперативно розшуковою, розвідувальною або контррозвідувальною діяльністю відноситься до державної таємниці. Позивач вважає, що відповідно до ч.6 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до інформації з обмеженим доступом не належать відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім відомостей, зазначеної в абзаці 4 ч.1 ст.47 вказаного Закону.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву від 02.02.2017. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація є відкритою, водночас, чинним законодавством України встановлені обмеження щодо доступу до конфіденційної інформації, таємної та службової інформації. Згідно з ч. 1 ст. 7 вказаного Закону конфіденційна інформація інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичної особою, крім субєктів владних повноважень, та яка може поширюватись у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. В свою чергу, ч.2 ст. 32 Конституції України встановлює обмеження щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. Відповідач також зазначає, що запит позивача розглянутий у встановлені строки та йому надано вичерпну інформацію.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що позивач звернулась із запитом від 17.10.2016 до відповідача, в якому просила надати копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 та 2015 роки начальника управління СБУ у Івано-Франківській області ОСОБА_4 та його заступників.

Відповідач розглянув запит позивача від 17.10.2016 та за результатом розгляду запиту надав відповідь від 19.10.2016 №11/2-К-169п/271. Як вбачається з відповіді в задоволенні запиту позивача відмовлено, оскільки відповідно до ч.2 ст. 32 Конституції України, ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію», ч. 2 ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не допускається поширення інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначних Законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до п.4 ст.8 Закону України «Про державну таємницю», інформація у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, зокрема, про особовий склад органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність, відноситься до державної таємниці. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що надання запитуваної інформації завдасть шкоди як конкретним співробітникам відповідача, так і відповідачу в цілому.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду з позовом про визнання дій щодо відмови в наданні інформації протиправними та зобовязання надати відповідну інформацію.

Суд при вирішенні спору по суті зазначає наступне.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, регулюється Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939- VI (надалі Закон України №2939- VI).

Згідно з ч.1 ст.1 вказаного Закону публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України №2939-VI право на доступ до публічної інформації, зокрема, гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати і оприлюднювати інформацію.

Пунктом 2 ч.1 ст.5 Закону України №2939-VI передбачено, що доступ до публічної інформації забезпечується в тому числі шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

В ч.6 ст. 6 Закону України №2939-VI міститься імперативне положення про те, що не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону. Таке ж положення містилося в редакції Закону України №2939-VI на момент дії Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», який діяв на момент подання відповідними працівниками управління СБ України у Івано-Франківській області декларацій та абзацу 4 ч.1 ст.47 Закону України «Про запобігання корупції» зазначені у декларації відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації (крім області, району, населеного пункту, де знаходиться об'єкт), є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.

Суд враховує те, що відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України інформує про свою діяльність через засоби масової інформації, шляхом надання відповідей на запити на доступ до публічної інформації та в інших формах у визначеному законодавством порядку.

Згідно з ч.7 ст.19 Закону України «Про Службу безпеки України» співробітники Служби безпеки України зобов'язані подавати щороку до 1 квітня за місцем служби декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, що встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Частиною 8 ст.19 Закону України «Про Службу безпеки України» передбачено, що на співробітників Служби безпеки України поширюються інші вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Таким чином, Закон України «Про Службу безпеки України» не містить обмежень щодо надання відомостей, зазначених у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 Закону України «Про запобігання корупції».

Суд звертає увагу також на положення ч.2 ст.8 Закону України «Про державну таємницю», в якій вказано, що не відноситься до державної таємниці інформація, доступ до якої відповідно до законів та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не може бути обмежено.

Відповідно до абзацу третього ст. 10 Закону України «Про державну таємницю» інформація вважається державною таємницею з часу опублікування Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, до якого включена ця інформація, чи зміни до нього у порядку, встановленому вказаним Законом.

Проте, відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону, не включені до опублікованого Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, а тому державною таємницею не вважаються.

Необхідно зазначити також і те, що відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Аналіз наведених норм дає підстави суду для висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив позивачу в наданні інформації, яка запитувалась в запиті від 17.10.2016, а тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання відповідача надати копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 та 2015 роки начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_4, першого заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_5, заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_6 та заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю ОСОБА_7, крім відомостей, зазначених в абз.2 ч.2 ст.12 Закону України «Про засади та запобігання та протидії корупції» щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, реєстрації місця проживання, дати народження декларанта, місцезнаходження обєктів, які наводяться в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в розмірі 1102, 40 грн., відповідно до квитанції №77 від 20.12.2016.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо ненадання на запит від 17.10.2016 ОСОБА_1 копій декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014, 2015 начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_4 та його заступників.

Зобовязати Службу безпеки України надати ОСОБА_1 копії декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 та 2015 роки начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_4, першого заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_5, заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області ОСОБА_6 та заступника начальника управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю ОСОБА_7, крім відомостей, зазначених в абз.2 ч.2 ст.12 Закону України «Про засади та запобігання та протидії корупції» щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, реєстрації місця проживання, дати народження декларанта, місцезнаходження обєктів, які наводяться в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру.

Стягнути з Служби безпеки України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Гулик