Справа № 202/1894/17
Суддя: Слюсар Л. П.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/1894/17
Провадження №2-а/202/116/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 травня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Георгієвських Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро про визнання дій посадових осіб протиправними та зобов'язання вчинити певні дії Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро та стягнення безпідставно стягнутих 2363 грн. 32 коп., суми пені 1140 грн.76 коп. та моральної шкоди в сумі 3200 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись до суду з адміністративним позовом зазначає, що на підставі постанови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2011 року Управлінням Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська було здійснено перерахунок її пенсії та виплачено кошти. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року вищевказану постанову було скасовано та у задоволенні її позовних вимог відмовлено. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 січня 2014 року задоволено заяву відповідача про поворот виконання рішення та її зобов'язано повернути відповідачу кошти, отримані за скасованим рішенням. Проте ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року ухвалу суду про поворот виконання рішення скасовано та у задоволенні заяви про поворот виконання рішення відмовлено з тих підстав, що за змістом ст. 266 КАС України поворот виконання постанови про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з державного бюджету України або позабюджених державних фондів допускається, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, а підставою для скасування постанови суду від 4 січня 2011 року було порушення судом норм матеріального права. Але протягом апеляційного оскарження ухвали про поворот виконання в період з 1 лютого 2015 року по 30 вересня 2015 року з її пенсії були утримані грошові кошти в сумі 2363 грн. 32 коп. Позивач вважає, що оскільки вона добросовісно одержала грошові кошти за скасованим рішенням, то не повинна їх повертати. У зв'язку з чим позивач просить зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро повернути на її користь 2363 грн. 32 коп. безпідставно стягнутих коштів з одночасною сплатою нарахованої на цю суму пені в розмірі 1140 грн. 76 коп., що визначена виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за період з 01.02.2015 р. по 15.03.2017 року та стягнути моральну шкоду у сумі 3200 грн.; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро у триденний строк з дня постановлення рішення повернути на її користь 2363 грн. 32 коп. безпідставно стягнутих коштів з одночасною сплатою нарахованої на цю суму пені у розмірі 1140 грн. 76 коп., що визначена, виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за період з 01.02.2015 р. по 15.03.2017 року та моральну шкоду у сумі 3200 грн.; стягнути з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро на її користь 640 грн. судового збору, сплаченого нею при поданні адміністративного позову до суду.

В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська З 1 квітня 2016 року таке нарахування та виплату здійснює правонаступник Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро (постанова Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 №1055 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України") та отримує пенсію за віком, розмір якої визначено відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2011 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, яке зобов'язано здійснити перерахунок її пенсії за період з 04 листопада 2010 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, яка враховується для обчислення пенсії за 2008 рік та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

На підставі вказаної постанови суду відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, нарахувавши та виплативши йому грошові кошти в сумі 2148,47 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2011 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В січні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська звернулося до суду з заявою про поворот виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2011 року.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 січня 2014 року дана заява була задоволена та зобов'язано ОСОБА_1 повернути грошові кошти в розмірі 2148,47 грн., отримані нею за скасованим рішенням.

Проте ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року дану ухвалу про поворот виконання рішення скасовано та у задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про поворот виконання рішення відмовлено.

Разом з тим, у період з 01.02.2015 року по 30.09.2015 року державною виконавчою службою з пенсії позивача були стягнуті на користь Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська грошові кошти в сумі 2148,47 грн. та на користь Індустріального ВДВС у Дніпропетровській області по виконавчому провадженню №43028421 - 214 грн.85 коп.

13 вересня2016 року позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро з заявою про повернення йому утриманих сум пенсії, але відповідач своїм листом від 26 вересня 2016 року №761/03/21 відмовив позивачу у поверненні коштів, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових i службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 265 КАС України передбачено порядок вирішення питань про поворот виконання судового рішення. Зокрема, відповідно до вказаної статті питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі. У випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання. Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа.

В той же час статтею 266 КАС України визначено, що не допускається поворот виконання судових рішень за вимогами про присудження виплати пенсії чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, якщо скасована постанова не ґрунтувалась на завідомо неправдивих відомостях чи підроблених документах.

Отже, особа, яка добросовісно одержувала за скасованою чи зміненою постановою певні виплати не повинна повертати ці кошти чи надміру одержані кошти, а з набранням законної сили новим судовим рішенням вона лише втрачає право на одержання подальших виплат або зберігає це право щодо виплат у меншому розмірі.

Враховуючи, що відповідно до закону не допускається поворот виконання судових рішень за вимогами про присудження виплати пенсії чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, якщо скасована постанова не ґрунтувалась на завідомо неправдивих відомостях чи підроблених документах, а підставою для скасування постанови суду від 08 червня 2011 року було порушення судом норм матеріального права, а, отже позивач добросовісно отримав грошові кошти за скасованим рішенням, ухвала суду про поворот виконання рішення суду скасована 26 листопада 2015 року апеляційним судом, тому суд вважає, що правових підстав стягувати зазначені кошти з пенсії позивача не було, а тому відповідачем безпідставно відмовлено у поверненні цих коштів позивачу .

За таких обставин, суд вважає необхідним позов ОСОБА_1 задовольнити в частині стягнення з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро на її суму безпідставної стягненої пенсії в розмірі 2148,47 грн., оскільки сума в розмірі 214 грн. 85 коп. була утримана із пенсії на користь Індустріального ВДВС у Дніпропетровській області по виконавчому провадженню №43018421, це сума виконавчого збору.

Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині стягнення пені у розмірі 1140 грн. 76 коп., що визначена виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за період з 01.02.2015 р. по 15.03.2017 року

Згідно до ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, утримання із пенсії позивачки було здійснено за виконавчим провадженням 43018421 по виконавчому листу за ухвалою суду про поворот виконання рішення суду.

Виходячи із вищевикладеного суд не вбачає неправомірності в діях посадових осіб відповідача .

Щодо заявлених позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди у сумі 3200 грн. Суд, вважає, що вона є необґрунтованою, не доведеною та у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 5 від 25.05.2001 р.» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі (немайнової) моральної розглядаються тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках поширення відомостей, що звідають дійсності і порочать честь, гідність чи ділову репутацію, заподіяння шкоди діяннями іншої особи, яка порушила законні права громадянина чи організації, якщо вона не доведе, що моральна шкода завдана не з її вини, а також якщо відшкодування моральної школи встановлено іншими законами України.

Приписами статей 71, 159 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна вести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивачем не вказано причинний зв'язок між діями відповідача та заподіяною моральною шкодою, міркування, з яких виходив позивач при визначенні розміру нанесеної моральної шкоди.

В матеріалах судової справи також відсутні будь-які докази того, що відповідач завдав позивачу моральну шкоду та обґрунтування заявленого розміру відшкодування. Доказів про завдання позивачу моральної шкоди з боку відповідача суду на надано, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

У зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.94 КАС України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена та документально підтверджена сума судового збору.

Керуючись: ст.ст.55,124,129 Конституції України, ст. ст.6-11,18,21, 26,82, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро про визнання дій посадових осіб протиправними та зобов'язання вчинити певні дії Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро та стягнення безпідставно стягнутих 2363 грн. 32 коп., суми пені 1140 грн.76 коп. та моральної шкоди в сумі 3200 грн. - задовольнити частково.

Зобов'язатиЛівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро здійснити виплату ОСОБА_1 суму безпідставної стягненої пенсії в розмірі 2148 грн. 47 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 640 грн.

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Л.П. Слюсар