Справа № 489/6434/16-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/6434/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Губницький Д.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва) на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дії відповідача протиправними щодо відмови в поновленні пенсії з березня 2017 р. та зобов'язання прийняти рішення про поновлення пенсії з березня 2017 р.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до держави Ізраїль звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, де йому роз'яснили, що пенсія йому буде виплачена наперед за 6 місяців і після цього вплачуватися не буде. На пропозицію працівника відповідача він написав заяву про виплату йому одноразово суми пенсії за 6 місяців. Зараз, вважає дії відповідача незаконними, оскільки йому, як громадянину України, виплата пенсії через проживання в іншій державі пенсія обмежуватися не може.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва щодо відмови в поновленні з березня 2017 р. нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва поновити ОСОБА_1 нарахування пенсії за віком з березня 2017 р. та виплачувати її на його банківський рахунок.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань від усіх учасників процесу не надходило та те, що справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, її розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є громадянином України і 05 вересня 2016 р. звернувся до відповідача із завою про припинення виплати пенсії у зв'язку із виїздом за кордом. Пенсію позивачу було сплачено по лютий 2017 р. включно.

У відповідь на звернення позивача від 24 жовтня 2016 р. про поновлення виплати пенсії відповідач листом від 04 листопад 2016 р. відмовив йому в цьому, посилаючись на відсутність постійного місця проживання в Україні.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача є незаконними, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 р. №25-рп/2009 було визначено, що право громадянина України не пов'язується з територією фактичного місця проживання та наявністю відповідних договорів з країною перебування пенсіонера. Більш того законом отримання пенсії не пов'язується з наявністю реєстрації, з чим погоджується апеляційний суд.

До того ж, колегія суддів наголошує на тому, що оскільки п. 2 ч. 1 ст. 49 та ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» втратили чинність, відповідач не мав права пропонувати позивачу писати заяву про припинення виплати пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон та проведення виплат за шість місяців наперед перед виїздом та відмовляти у поновленні пенсійного забезпечення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 р., підкреслив, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п. 51 цього рішення).

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV.

Аналізуючи зміст зазначених положень законодавства та правову позицію Конституційного суду України, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача щодо неможливості поновленні пенсії позивачу з березня 2017 р. лише з підстав відсутності Договору між Україною та Ізраїлем з питань пенсійного забезпечення є необґрунтованими та протиправними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Миколаєва Миколаївської області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Миколаєва Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов