Справа № 141/362/17
Суддя: Лисак О. І.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 141/362/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Лисак О.І.

за участю секретаря Данилюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень поліцейського ГРПП 4 Білоцерківського відділу поліції ГУ НП України в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2, про визнання протиправними дій ГРПП 4 Білоцерківського відділу поліції ГУ НП України в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення серії БР №325392 від 23.04.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, без участі сторін,

В С Т А Н О В И В:

До Оратівського районного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень поліцейського ГРПП 4 Білоцерківського відділу поліції ГУ НП України в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2, про визнання протиправними дій ГРПП 4 Білоцерківського відділу поліції ГУ НП України в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення серії БР №325392 від 23.04.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, згідно із яким 23.04.2017 року поліцейським ГРПП 4 Білоцерківського відділу поліції ГУНП України в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серія БР №3253925 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 ірн. Відповідно до змісту постанови, 23.04.2017 року о 15 год. 20 хв. на Фасівському шосе, ОСОБА_1, керував транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1, з не увімкненими фарами ближнього світла поза межами населеного пункту, чим порушив п. 9.8. ПДР України.

Вказану постанову ОСОБА_1 вважає такою, що винесена всупереч вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому підлягає скасуванню. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ч. 2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексув системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України». Ч.З ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Ч.З ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст.276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: вул. Привокзальна, 3 м. Біла Церква Київської області, 09152, де розташоване Білоцерківський відділ поліції ГУНП України в Київській області.

Проте, поліцейським ГРПП 4 Білоцерківського відділу поліції ГУНП України в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 положень закону не дотримано та розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2 суттєво порушив права ОСОБА_1, зокрема, знаходячись на Фастівському шосе із інтенсивним транспортним рухом потоку машин, працівник поліції, одразу без зайвих розмов виклав своє бачення справи-винний. Для ОСОБА_2 на той час не діяли норми ст. 245 КУпАП, ним не з'ясовувалось, чи було вчинено адмінправопорушення, чи винна особа, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини які пом'якшують і обтяжують відповідальність а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Рішення було прийняте без будь-якого розгляду.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейським ГРПП 4 Білоцерківського відділу поліції ГУНП України в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2, не надано можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі та проігноровано вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи

Свою вину у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 не визнав, оскільки пояснював поліцейському, що в даному випадку він не порушив ПДР України, оскільки не виїхав за межі населеного пункту.

Відповідно до п. 9.1 ПДР України попереджувальними сигналами є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; б) звукові сигнали; в) перемикання світла фар;г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Відповідно до п. 9.8 ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В даному випадку ближнє світло фар не було ввімкнене, оскільки позивач, рухаючись по Фастівському шосе не виїхав за межі населеного пункту м. Біла Церква Київської області, таким чином, на його думку, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим,вказані обставини він пояснював поліцейському, однак після цього він на капоті свого патрульного автомобіля виніс постанову. Будь-які докази звинувачень не надав, відеозапис правопорушення з відеореєстратора патрульного автомобіля чи нагрудної камери,що являється доказом, не продемонстрував. Пояснення ОСОБА_1, як водія, про те, що він категорично заперечує свою вину, поліцейський долучив до постанови, що свідчить про те, що пояснення водія як доказ не оцінювались, однак в постанові ОСОБА_1 вчинено запис про те, що він з постановою не згоден. Крім цього, при винесенні постанови не були залучені свідки, а також відсутні їх пояснення. Працівник поліції ОСОБА_2 не вжив заходів щодо прийняття пояснень в цих осіб, які могли б об'єктивно надати докази невинуватості позивача. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст.278,279 КУпАП.

Таким чином, були встановлені такі порушення: про те, що поліцейський, незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, а також незаконно виніс постанову про накладення адміністративного правопорушення, якого взагалі не було. Поліцейський позбавив ОСОБА_1 можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278,279 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що належними доказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Частина друга статті 71 КАС встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Поліцейський ГРПП 4 Білоцерківського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_2 жодних доказів, перелік яких визначений статтею 251 КУпАП, і які б спростовували твердження доводів ОСОБА_1, не надано.

ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії поліцейського ГРПП 4 Білоцерківського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 щодо винесення відносно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення серії БР №325392 від 23 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та скасувати постанову серії БР №325392 від 23 квітня 2017 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із слідуючого.

Згідно із постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністратвине правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 325392 від 23.04.2017 року, 23.04.2017 року о 15 год. 20 хв. на Фасівському шосе, ОСОБА_1, керував транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1, з не увімкненими фарами ближнього світла поза межами населеного пункту, чим порушив п. 9.8. ПДР України, за що притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Так як позивачем ОСОБА_1 доведено обставини, на яких грунтуються його вимоги, то суд приходить до висновку, про задоволення позову та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідач неодноразово в судові засідання не зявлявся, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Таким чином, суб'єкт владних повноважень не доказав правомірності свого рішення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність.

Скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, суд також виходить з того, що відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зазначена правова норма містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху. Судом встановлено, що у даному випадку та при встановлених судом обставинах, жодної з підстав визначених Законом, яка б звільняла працівника поліції ОСОБА_2 від складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було.

Як вбачається з матеріалів справи, працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено не було, що є порушенням Закону.

Також суд, скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, виходить і з того, що відповідно до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складення протоколу про адміністративні правопорушення та розгляд уповноваженим органом справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Як зазначає Конституційний суд, аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстави для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення відсутні, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", яке вживається у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься у положеннях частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке вживається в положеннях частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, КУпАП визначені правопорушення, які не потребують довготривалої процедури, але цей перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення. В усіх інших випадках, як і в даному випадку, співробітник поліції зобов'язаний скласти протокол, опитати свідків, отримати пояснення від особи, яку притягують до відповідальності, та направити такий протокол уповноваженому органу, де у відділенні поліції уповноважений співробітник з дотриманням вимог КУпАП зобов'язаний розглянути протокол та винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, забезпечивши при цьому особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливість реалізувати права гарантовані їй статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, вимоги Конституції України та поліцейським ГРПП 4 Білоцерківського відділу поліції ГУНП України в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, дотримані не були.

Статтею 1, частиною 2 статті 3 Конституції України визначено, що Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з вимогами КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частина 1,2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи без діяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь к процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 213, 222, 245, 246, 251, 268, 276, 277, 283, 284, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 76, 79, 80, 99-100, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправними дії поліцейського ГРПП 4 Білоцерківського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 щодо винесення відносно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення серії БР №325392 від 23 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову серії БР №325392 від 23 квітня 2017 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2015 від 08.04.2015р. постанова підлягає апеляційному оскарженню.

СУДДЯ О.І. Лисак

У повному обсязі постанова суду виготовлена 29.05.2017 року.