Справа № 161/1393/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4916/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2017 року в адміністративній справі № 161/1393/17 за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції (далі УПП у м.Луцьку) лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із зазначеним позовом та просив визнати неправомірними дії інспектора Бубала В.В. і скасувати постанову серії АР № 029818.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту 9.2.б Правил дорожнього руху (далі ПДР) порушення вимог подання сигналів світловими покажчиками повороту відповідного напрямку при вїзді і виїзді на перехрестя з круговим рухом, оскільки він після заїзду на вказане перехрестя доріг з круговим рухом увімкнув правий світловий покажчик повороту, цим проінформувавши учасників руху про свій намір руху автомобіля по вул. Володимирській, тобто рух прямо. Крім того, вважає, що при в'їзді на перехрестя з круговим рухом, в даному випадку, не потрібно подавати лівий сигнал світлового покажчика, оскільки він не здійснював перестроювання, поворот або розворот і у нього, як у водія, можливо виключно єдиний варіант руху по перехресті з круговим рухом згідно дорожньої розмітки та дорожніх знаків.

Також, вважає постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцем знаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, чим позбавив його можливості скористатися своїми правами передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та порушив вимоги процедури розгляду справи, а саме: проігнорував порядок, встановлений статтями 278, 279 КУпАП.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи і порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тими ж аргументами і обставинами, що й вимоги позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі ПДР).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 9.2 б) ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Цією нормою передбачено, що сигнал світловим покажчиком повороту обовязково повинен подаватися своєчасно та незалежно від наявності інших учасників дорожнього руху. Починаючи рух від правого краю проїзної частини слід подати сигнал лівого повороту, а від лівого відповідно правого. Сигнал лівого повороту подається також перед перестроюванням на ліву полосу, поворотом ліворуч, розворотом, початком обгону, а також перед зупинкою біля лівого краю проїзної частини. Сигнал правого повороту подається перед початком руху від лівого краю проїзної частини, поворотом чи перестроюванням праворуч, а також при завершенні виконання обгону.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено, зокрема, що порушення водіями транспортних засобів, зокрема, правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Як встановлено судом, 13 грудня 2016 року близько 22 години 30 хвилин на вулиці Володимирській у м.Луцьку Волинської області позивач, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_1, перед вїздом з другорядної дороги, позначеної знаком 2.1, та виїзду з головної дороги на другорядну не увімкнув покажчика руху відповідного напрямку, чим порушив пункт 9.2.б ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП.

У звязку із зазначеним, постановою інспектора Бубала В.В. від 13.12.2016 р. серії АР № 029818 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на наступне.

З пояснень позивача видно, що він керуючи автомобілем, дійсно здійснював рух на перехресті з круговим рухом, перед цим при виїзді з другорядної на головну дорогу не подавав лівий сигнал світлового покажчика повороту, оскільки у нього, як у водія, можливо виключно єдиний варіант руху по перехресті з круговим рухом згідно дорожньої розмітки та дорожніх знаків. При виїзді з перехрестя на другорядну дорогу увімкнув правий світловий покажчик повороту.

Проте, з наявної у справі відеозйомки фіксації події адміністративного правопорушення видно, що правий світловий покажчик повороту при виїзді з перехрестя на другорядну дорогу був увімкнений позивачем лише після вимоги інспекторів про зупинку транспортного засобу, що підтверджує порушення водієм правил дорожнього руху та спростовує зазначені в позовній заяві обставини щодо увімкнення правого світлового покажчика повороту при виїзді з перехрестя на другорядну дорогу, а тому суд приходить до висновку, що позивач порушив ПДР і постанова щодо нього була складена правомірно.

Щодо вказаних позивачем процесуальних порушень відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно приписів частини третьої статті 254 і частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

З урахуванням наведених норм права, протокол про адміністративне правопорушення за частинами першою третьою статті 122 КУпАП не складається.

У пункті 2.3 Рішення від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_4 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний Суд України зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Тобто Конституційний Суд, вказуючи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст.258 КУпАП.

Проте після прийняття Конституційним Судом України вищевказаного рішення, до Кодексу України про адміністративні правопорушення було внесено зміни до ст.258, внаслідок чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги частини четвертої статті 258 постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2016 р. № 1395 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (пункт 1 розділу IV Інструкції).

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2017 року в адміністративній справі № 161/1393/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Ухвала в повному обсязі складена 22 травня 2017 року.