Справа № 295/10266/16-а
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2017 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА В СКЛАДІ:

Головуючого судді Стрілецької О.В.

За участі секретаря Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання відмови неправомірною та зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати незаконними дії Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також зобов`язати відповідача призначити йому з 12.01.2016 року пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням стажу роботи зі шкідливими та важкими умовами праці за період з 04.05.1992 року по 03.03.1997 року, з 12.09.2008 року по час первинного звернення за пенсією (а.с. 81-82).

В обгрунтування позову вказав, що має достатній стаж роботи на посадах, які віднесені до Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надав відповідачу необхідні документи, але йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії на зазначених роботах, а саме -12 років 6 місяців.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Вказав, що єдиним документом, який підтверджує трудовий стаж фізичної особи є трудова книжка. Будь-які уточнюючі довідки приймаються від підприємства в тому разі, коли трудова книжка або відповідні записи в ній відсутні. При зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії позивач подав трудову книжку, записи в ній відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Разом з тим, відповідач вимагав від позивача надання, серед іншого, і уточнюючих довідок з підприємств, де працював позивач. Позивач також пояснив, що не може надати будь-які документи з АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика" не з власної вини. Дане підприємство за місцем свого знаходження відсутнє, органи його управління відсутні, документи до архіву не передавались. Вважає такі дії відповідача неправомірними, а тому просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи (а.с. 29-30, 58-59).

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши пенсійну справу позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.04.2016 року позивач звернувся до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.32).

24.06.2016 року Рішенням Комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (12 років 6 місяців) (а.с. 33).

ОСОБА_2 об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.07.2016 року за № 5176/04 повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 8).

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами ( угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення. Якщо міжнародним договором України встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюватиметься згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту "б" ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ (в редакції, що діяла на момент подання заяви про призначення пенсії), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Згідно матеріалів справи позивачу зараховано до пільгового стажу періоди роботи за Списком №2 11 років 1 місяць 1 день:

- з 01.09.1983 р. по 25.07.1984 р. навчання в технічному училищі №2 м. Житомира по спеціальності електрогазозварник - 10 місяців 25 днів;

- з 01.08.1984 р. по 29.11.1991 р. в Облспоживспілці «Виробничий комбінат» - 7 років 3 місяці 28 днів;

- з 05.10.2005 р. по 11.09.2008 р. в ПАТ «ОСОБА_2 комбінат силікатних виробів» зараховано за фактично відпрацьований час згідно довідок № 445,446,449 від 29.03.2016 р., оскільки підприємство працювало неримічно 2 роки 11 місяців 6 днів. Період роботи на даному підприємстві з 12.09.2008 року по дату звернення за призначенням пенсії - 04.04.2016 року не зарахований до пільгового стажу, оскільки посада, на якій працював позивач, за результатами проведених атестацій в 2008 та 2013 роках не була атестована.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України N 383 від 18.11.2005 р. (надалі - Порядок № 383) визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Зі змісту висновку Державної експертизи умов праці №10-204 від 22.09.2008 року (а.с.70-72) та висновку Державної експертизи умов праці №10-183 від 05.08.2013 року (а.с.73-74) про результати експертизи якості атестації робочих місць, проведеної на ПАТ «ОСОБА_2 комбінат силікатних виробів», електрозварнику ручного заврювання атестаційною комісією підприємства не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 (а.с. 70-72).

З огляду на те, що за результатами проведеної атестації робочих місць робота на посаді, на якій працював позивач в ПАТ «ОСОБА_2 комбінат силікатних виробів», не було підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення зі зниженням пенсійного віку, суд приходить до висновку, що відповідач діяв у спосіб та в межах повноважень, передбачений законом, правомірно відмовив позивачу в зарахуванні до пільгового стажу період роботи з 12.09.2008 року на посаді електрозварника на ПАТ «ОСОБА_2 комбінат силікатних виробів», а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується зарахування до пільгового стажу роботи позивача в АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика" судом встановлено наступне.

Зі змісту записів з трудової книжки позивача вбачається, що у період з 04.05.1992 р. по 03.03.1997 р. він працював на посаді електрогазозварника в ОСОБА_2 хутряній фабриці (30.09.1994 року ОСОБА_2 хутряну фабрику перейменовано на Акціонерне товариство закритого типу "ОСОБА_2 хутрова фабрика") (а.с.14).

В уточненій позовній заяві позивач посилався на те, що даний період неправомірно не зараховано до пільгового стажу.

При обрахуванні позивачу пільгового стажу, який би давав йому право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, період роботи на АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика" не було зараховано відповідачем, оскільки позивач не надав жодних підтверджуючих документів, що б свідчили, що він виконував роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (а.с. 58).

Зі змісту п.10 Порядку № 383 вбачається, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 N 637.

Відповідно до п. 20 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 20.08.1993 року у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач працював в АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика" на посаді електрогазозварника, яка включена до Списку № 2, з 04.05.1992 року по 03.03.1997 року.

Період роботи позивача в АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика", який підлягає зарахуванню до пільгового стажу, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а тому суд вважає, що необхідність підтвердження пільгового стажу позивача уточнюючими довідками відсутня. У разі відсутності трудової книжки, законодавцем визначений відповідний порядок підтвердження наявного трудового стажу.

Крім того, слід зазначити, що позивач позбавлений можливості надати будь-які уточнюючі довідки з АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика", оскільки встановити місцезнаходження таких документів неможливо, що не є виною позивача.

Зі змісту Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що АТЗТ «ОСОБА_2 хутрова фабрика» з 02.04.2015 року перебуває в стані припинення, реєстраційна справа знаходиться у Виконавчому комітеті ОСОБА_2 міської ради Житомирської області ( а.с. 60-63).

Відповідно до листа №01-39/235 від 30.11.2016 року Архівного відділу ОСОБА_2 міської ради на зберігання в архівний відділ документи з кадрових питань АТЗТ «ОСОБА_2 хутрова фабрика» не надходили (а.с.84).

Згідно листа Державного архіву Житомирської області №07-12/1012 від 30.11.2016 року документи АТЗТ «ОСОБА_2 хутрова фабрика» за 1992-1997 року на зберігання до архіву не надходили (а.с.86).

Зі змісту відповіді Головного управління ДФС у Житомирській області вбачається, що керівником та головним бухгалтером АТЗТ «ОСОБА_2 хуторова фабрика» був ОСОБА_3, інформація про засновників товариства відсутня (а.с. 108).

06.03.2017 року на запит суду Департаментом реєстрації ОСОБА_2 міської ради направлено реєстраційну справу АТЗТ «ОСОБА_2 хутрова фабрика», яка містить лише відомості про припинення юридичної особи (а.с.115-119).

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_3, який повідомив що дійсно з 2000 року по 2008 рік був керівником ЗАТ «ОСОБА_2 хутрова фабрика». З 2008 року новим директором підприємства став ОСОБА_4, якому було передано всю документацію, згідно акту передачі-приймання від 11.06.2009 року (а.с.133).

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_3 в частині того, що з 2008 року на підприємстві був призначений інший керівник, оскільки згідно досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що керівником та головою комісії з припинення цієї юридичної особи є ОСОБА_3 Будь-які інші розпорядчі документи (рішення правління та/чи загальних зборів) про призначення іншого керівника відсутнє.

Також з показів свідка встановлено, що АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика" не здійснювало господарську діяльність з 2000 року, організаційно-розпорядчі документи та документи по особовому складу до архіву не передавались, де знаходяться вказані документи йому також невідомо.

Що стосується проведення атестації на підприємстві, де працював позивач, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.2. Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

В пункті 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною 2 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємств, організацій.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов'язок проведення атестації робочих місць на підприємствах, в організаціях та установах виник з 21 серпня 1992 року, тобто з моменту набуття чинності постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, і проводиться (як вперше проведеної, так і чергової) не рідше одного разу на 5 років.

Таким чином, вперше атестацію робочих місць необхідно було провести на протязі 5 років, а саме: з 21 серпня 1992 року до 21 серпня 1997 року.

Законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення або несвоєчасне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позивач працював в АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика" з 04.05.1992 року, а тому в період його роботи на вказаній посаді до 21.08.1992 року взагалі не потребував підтвердження результатами проведеної атестації.

В судовому засіданні позивач пояснював, що протягом періоду його роботи в АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика" атестація вперше проводилась, посада на якій він працював була атестована. При зверненні до Державної експертизи умов праці йому було повідомлено, що відомості про проведення атестації на АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика" відсутні, пояснили, що до 2000 року всі документи щодо проведення атестацій зберігались на підприємтсві, де проводилась така атестація, копії до Державної експертизи умов праці не передавались, а їх облік ведеться, починаючи з 2000 року.

У суду відсутні переконливі докази, які б підтверджували, що у період з 21.08.1992 року по 21.08.1997 року на АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика" вперше не було проведено атестацію.

Право на отримання пільгової пенсії за віком виникло у позивача після досягнення ним 55 років і при стажі роботи не менше 25 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Позивачу при зверненні до органів Пенсійного фонду зараховано до пільгового стажу 11 років 1 місяць 1 день, право на призначення пільгової пенсії позивач має за наявності 12 років та 6 місяців роботи на посадах зі шкідливими умовами праці, тому суд вважає за можливе зарахувати до пільгового стажу позивача період його роботи на посаді електрогазозварника у АТЗТ "ОСОБА_2 хутрова фабрика".

На думку суду, у контексті пункту 4 Порядку проведення атестації (періодичність проведення атестації робочих місць), законодавець не вимагає проведення атестації робочих місць у перший же рік після виникнення такого обов'язку. А тому вимагати від позивача надати докази проведення атестації його робочого місця за перший рік після виникнення такого обов'язку, є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.12.2104 року (справа № 2а/463210/13).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що діями відповідача порушено право ОСОБА_1 на отримання пенсії на пільгових умовах, суд вважає, що право позивача підлягає захисту шляхом скасування Рішення Комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 26/1 від 24.06.2016 року про відмову в призначення ОСОБА_1 пенсії за віком по списку №2 відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 04.04.2016 року, 55-річного віку досягнув 11.01.2016 року, а тому в силу вимог ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має право на призначення пенсії за віком з 11.01.2016 року.

Відповідно до ст. 94 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнування відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 11, 17, 71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправним і скасувати Рішення Комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 26/1 від 24.06.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком по Списку № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (12 років 6 місяців).

Зобов'язати ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком по Списку № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 11.01.2016 року.

В задоволенні решти вимог- відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС Україниапеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Стрілецька