Справа № 803/535/17
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Справа № 803/535/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

за участю представника позивача Корнійчука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «Володимир-Волинська птахофабрика» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Володимир-Волинська птахофабрика» (далі - ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 1 229 045,78 грн. та пені в сумі 4 916,20 грн., а всього - 1 233 961,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875-ХІІ від 21.03.1991 року (далі - Закон №875-ХІІ) передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідачем не був виконаний норматив для працевлаштування інвалідів, оскільки середньооблікова чисельність працюючих у 2016 році складала 1 196 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 29 осіб, а норматив для працевлаштування складає 48 осіб.

Відтак, за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, на підставі статті 20 Закону №875-ХІІ та Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70 (далі - Порядок №70 від 31.01.2007 року) відповідачу було нараховано до сплати 1 229 045,78 грн. адміністративно-господарських санкцій та пеню в сумі 4 916,20 грн., всього 1 233 961,98 грн. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити, стягнути адміністративно-господарські санкції в загальній сумі 1 233 961,98 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.05.2017 року та в письмових запереченнях позов не визнав. Вказав, що зобов'язання, передбачені Законом №875-ХІІ, відповідачем виконані, що виключає настання відповідальності та застосування адміністративно-господарських санкцій. У 2016 році підприємством було вжито всіх необхідних заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. ПАТ «Володимир - Волинська птахофабрика» здійснювало заходи для працевлаштування інвалідів, а саме: зверталося до центру зайнятості зі звітністю про наявність вакансій, але жодного громадянина, визнаного інвалідом, не було направлено для працевлаштування. Крім того, підприємство на протязі 2016 року самостійно знайшло і прийняло на роботу 3 інвалідів.

Таким чином, відповідач вважає, що ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» виконало всі вимоги чинного законодавства щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. Зокрема, відповідач створив робочі місця для інвалідів, інформував центр зайнятості про наявність вакансій на підприємстві для інвалідів, а тому у підприємства відсутня вина у не працевлаштуванні інвалідів, наявність якої є обов'язковою умовою застосування штрафних санкцій. У зв'язку з цим відповідач вважає позовні вимоги Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з нього адміністративно-господарських санкцій та пені необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а тому просив в задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання 23.05.2017 року представник відповідача не прибув, 23.05.2017 року за вх. №5351/17 подав заяву про розгляд справи за його відутності, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

Частина 1 статті 17 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону №875-ХІІ підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Частинами першою, другою статті 19 Закону №875-ХІІ встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Судом встановлено, що 26.02.2017 року ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» подало до Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік за формою №10-ПІ, порядок подачі якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно поданого відповідачем звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік за формою №10-ПІ, при середньообліковій кількості штатних працівників облікового складу 1 196 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складала 29 особи, при нормативі 48 осіб.

На думку позивача, підприємством не було виконано нормативи щодо кількості працевлаштування інвалідів у 2016 році у кількості, визначеній чинним законодавством, тому Волинським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів були нараховані адміністративно-господарські санкції в сумі 1 229 045,78 грн. та пеня в сумі 4 916,20 грн., а всього 1 233 961,98 грн., що підтверджується розрахунком вартості робочого місця, розміру сплати адміністративно-господарських санкцій і пені.

Аналізуючи наявні та досліджені в матеріалах справи докази, суд вважає, що відповідачем було виконано всі необхідні заходи по створенню робочих місць для інвалідів і їх працевлаштуванню та дотримано вимоги, встановлені статтею 19 Закону №875-ХІІ, а тому підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій відсутні.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Частиною третьою статті 18 цього Закону визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши вищенаведене, суд зазначає, що обов'язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу, покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем у 2016 році фактично було працевлаштовано 3 осіб інвалідів.

На думку суду, відповідач вживав необхідні заходи по створенню робочих місць та працевлаштуванню інвалідів, а саме: підприємством подавалася інформація в Володимир-Волинський міськрайонний центр зайнятості про потребу в працівниках-інвалідах, направлялись звіти за формою №3-ПН про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні листом Володимир-Волинського міськрайонного центру зайнятості від 12.04.2017 року №386/02-3.

При цьому, робочі місця залишилися вакантними у зв'язку з тим, що центром зайнятості інваліди до відповідача не спрямовувалися та безпосередньо до роботодавця з питань працевлаштування не зверталися, тобто не з вини підприємства.

Поряд з цим, фактів відмови зі сторони відповідача у працевлаштуванні інвалідів за 2016 рік не встановлено.

На думку суду, посилання представника позивача на те, що в червні і в вересні 2016 року підприємство не подавало звітів форми 3-ПН до центру зайнятості, як обставину неналежного вжиття підприємством необхідних заходів по створенню робочих місць, виходячи з сукупності встановлених обставин справи, не може бути підставою для стягнення санкцій.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 13.12.2016 року в справі №К/800/28820/16 де теж встановлено неподання за два місяці до центру зайнятості звітів на протязі року при відсутності направлення державним органом інвалідів на працевлаштування.

Отже, ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» були вжиті всі заходи по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок підприємства по створенню робочих місць інвалідів не супроводжується обов`язком щодо їх працевлаштування. Роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення порушення, а факт не працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян, у зв`язку з їх відсутністю, не може слугувати підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій та нарахуванню пені, підставою для застосування яких є наявність вини юридичної особи.

Отже, виходячи з наведених вимог закону, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, в постанові від 20.06.2011 року по справі №21-60а11, від 26.06.2012 року по справі №21-105а12, від 02.04.2013 року по справі №21-95а13, від 16.04.2013 року по справі №21-81а13.

Відповідно до частин першої та другої статті 218 ГК України підставою настання господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкта господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що Товариство ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» вжило усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів у необхідній кількості, та, відповідно, безпосереднього працевлаштування інвалідів на вказані робочі місця, упродовж року інформувало центр зайнятості про наявні вакансії, а тому воно не може бути притягнуте до відповідальності за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування.

Разом з тим, позивач не надав суду належних доказів на спростування встановлених обставин.

Відтак, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 1 229 045,78 грн. та пені в сумі 4 916,20 грн. позивачу слід відмовити.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 158, 160, 162, 163, 181, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «Володимир-Волинська птахофабрика» про стягнення адміністративно-господарських санкцій відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде виготовлена в повному обсязі 28 травня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич