Справа № 415/394/17
Суддя: Чернобривко Л. Б.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/394/17
Провадження № 2-а/415/65/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.17 року Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Чернобривко Л.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дїі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона є пенсіонером за віком і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську з липня 2016 року, яка особа переміщена з району проведення антитерористичної операції. Раніше отримувала пенсію в м. Харків. За станом здоровя не змогла поїхати до м. Харків та в липні 2016 року оформила пенсію В УПФУ в м. Лисичанську та отримала банківську картку. До лютого 2016 року включно отримувала пенсію в м. Харків.

На даний час пенсі для неї є єдиним джерелом існування, однак відповідач з липня 2016 року до теперішнього часу без зазначення причини припинив її виплату. Вважає таку діяльність протиправною і такою, що порушує його конституційні права.

Рішення УПФУ в м. Лисичанську або рішення суду з приводу зупинення їй пенсії не було. Ні Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 року, ні Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, ні будь-яким іншим Законом не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Просить визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо невиплати позивачу пенсії з липня 2016 року . Зобовязати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачу , сплатити заборгованість за період з березня 2016 року на рахунок № 4269 відкритий у ТВБВ № 100112/087 АТ «Ощадбанк» МФО 304665.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не була присутня, просила розглядати справу без її участі.

Представник відповідача у судовому засіданні не була присутня, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ст. 122 ч.4 КАС України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Виходячи з вищезазначеного справа розглядається в порядку письмового провадження.

В письмових запереченнях на позов представник відповідача посилається на наступне.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Відповідно до ст.103 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» державний нагляд у порядку , передбаченому законодавством , здійснюють : за дотриманням законодавства щодо призначення та перерахунку і виплати пенсій-Міністерства праці та соціальної політики України і його територіальні органи, щодо цільового використання коштів Пенсійного фонду-центральний орган виконавчої влади в сфері фінансів і його територіальні органи та Рахункова палата. Відповідач є субєктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який здійснює свої повноваження відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 р. за № 41/26486. Відповідно до вказаного Положення відповідач підпорядковується Пенсійному фонду України та безпосередньо головному управлінню Пенсійного фонду України Луганської області. Відповідно до вказаного Положення у своїй діяльності керується ОСОБА_2 України та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до ОСОБА_2 та законів України. актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постанова ними Правління Фонду України, у тому числі Положенням, наказами ПФУ і головного управління ПФУ в Луганській області. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи реалізації прав на зайнятість, пенсійне забезпечення , загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

08.06.2016 року КМУ прийнято Постанову «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 365, якою внесено зміни до Постанови КМУ від 05.11.2014 року № 637 та затверджено «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам; Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного перебування. Територіальний орган Фонду призначає (відновлює) пенсію на підставі рішення комісії з питань призначення(відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Вони утворюються районними, районними у м. Києві, Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах( у разі утворення ) рад. Орган Пенсійного фонду України призначає ( відновлює) пенсію на підставі рішення комісії. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 15.04.2016 року пенсія виплачується за фактичним місцем проживання пенсіонера в межах України.

Електронна пенсійна справа позивачки на підставі особистої заяви від 01.08.2016 року відпрацьована, але заблокована, скільки згідно вимог Постанови КМУ від 08.06.23016 року № 365 після подання документів до органу Пенсійного фонду України структурними підрозділами з питань соціального захисту населення повинна обовязкова здійснена перевірка фактичного місця проживання із складання акту обстеження матеріально-побутових умов сімї. За результатами такої перевірки структурний підрозділ з питань соціального забезпечення населення готує подання про відновлення або відмову у виплаті пенсії. Позивач відповідно довідки від 26.07.2016 року за № 624023225 виданої УПСЗН Лисичанської міської ради Луганської області має статус особи , переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Для перевірки фактичного місця проживання позивачку було включено до списку внутрішньо переміщених осіб, який було передано до УПСЗН Лисичанської міської ради. Згідно витягу з протоколу № 145 від 03.10.2016 року засідання міської комісії з питання призначення(відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам в призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено.

В останнє позивачка отримувала пенсію в лютому 2016 року у розмірі 1311,28 грн. Вищеперераховані положення законодавства України є чинними, неконституційними не визнавалися. Тому просить відмовити їй у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено.

За статтею 8 ОСОБА_2 України саме ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії.

Статтею 46 ОСОБА_2 України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Рішення УПФУ в м. Лисичанську про зупинення з липня 2016р. виплати пенсії позивачу ОСОБА_1 відповідачем суду не надано.

Згідно статті 19 ОСОБА_2 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Відповідно до ст. 64 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан ні в Україні не запроваджено.

Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у який у розділі Луганська область у п.1 Міста обласного значення у п.п.12) включено с-ще Володарськ м.Свердловськ Луганської області.

Відповідно до статті 92 ОСОБА_2 України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Ні Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р., ні Законом України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ні будь-яким іншим Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Таким чином, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус особи переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з с-ще Володарськ м. Свердловськ Луганської області, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно довідки від 26.07.2016 року за № 924023225 ( а.с.8). На підставі особистої заяви від 01.08.2016 року та за даними пенсійної справи її було взято на облік до УПФУ в м. Лисичанську з 01.03.2016 року, відпрацьована але заблокована ( а.с.44), отже з липня 2016р. виплата пенсії позивачу була призупинена. Вказані обставини були визнані сторонами, у звязку з чим суд на підставі ч.3 ст.72 КАС України вважає ці обставини доведеними.

Також було встановлено, що відповідач УПФУ в м. Лисичанську Луганської області, не приймаючи рішення відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з липня 2016р. зупинив виплату пенсії позивачу ОСОБА_1, доказів наявності судового рішення про зупинення виплати пенсії позивачу сторонами суду не надано, жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

У звязку з чим позовні вимоги позивача до УПФУ в м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправними бездіяльністю відповідача щодо невиплати пенсії позивачу зобовязання УПФУ в м. Лисичанську Луганської області поновити нарахування та виплату їй пенсії, сплативши заборгованість за період з 01.03.2016 року на рахунок №4269, відкритий у ТВБВ № 10012/089 АТ «Ощадбанк» МФО 304665 підлягають задоволенню.

Подані суду заперечення на позов суд вважає безпідставними, оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачем УПФУ в м.Лисичанську Луганської області на порушення вимог ст.19 ОСОБА_2 України, ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було з липня 2016р. призупинено виплату пенсії позивачу без прийняття рішення про таке зупинення і наданий суду витяг з протоколу №14 засідання міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 03.10.2016 р. не є таким рішенням у розумінні ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( а.с.52), а рішенням комісії було відмовлено позивачу згідно п.13 Порядку призначення ( відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого ПКМУ № 365 від 08.06.2016 року у звязку з відсутністю за фактичним місцем проживання.

У звязку з чим, на підставі ч.3 ст.72 КАС України, суд вважає встановлену ту обставину, що виплата пенсії позивачу була припинена у звязку з тим, що позивач є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Відповідно по ч. 1 ст. 46 ОСОБА_2 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Передбачене ОСОБА_2 України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. та Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р., якими встановлено порядок призначення, нарахування та виплати пенсії.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадянин України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсій страховий стаж.

Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених ОСОБА_2, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання фізичної особи житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частина шоста статті 29 ЦК України дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання.

Отже, виходячи із зазначених норм законодавства, правової та соціальної природи пенсії право громадянина на призначення йому пенсії не може пов'язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Відповідно до статті 24 ОСОБА_2 України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та рівні перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як свідчить аналіз практики Європейського суду, у контексті Європейської конвенції до майна належать, крім рухомих і нерухомих речей, також і право на пенсію (справа Мюллер проти Австрії).

У рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014р., ЄСПЛ зазначив, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 8 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суд при розгляді цієї справи враховує практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до абз.10 ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Встановлений ст.99 КАС України строк для звернення до адміністративного суду позивачем не пропущено, оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачем УПФУ в м. Лисичанську Луганської області не приймалось рішення про зупинення виплати пенсії позивачу, прийняття якого передбачено ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим позивач і не міг дізнатись про порушення його прав і про підставу такого порушення раніше, ніж звернувся до суду.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.8-12, 17,122 ч.4, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дїі задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо невиплати позивачу ОСОБА_1 пенсії з липня 2016 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області поновити нарахування та виплату пенсії позивачу ОСОБА_1, сплатити заборгованість за період з березня 2016 року на рахунок № 4269 відкритий у ТВБВ № 10012/089 АТ «Ощадбанк» МФО 304665.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б.Чернобривко