Справа № 757/60149/16-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пенсійного Фонду України про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Пенсійного Фонду України про зобов'язання вчинити певні дії , у якому просить зобов'язати Пенсійний фонд України прийняти рішення щодо переводу і виплати призначеної пенсії. 20.10.2016р. позивач звернувся до Пенсійного фонду України з заявою в якій просив Пенсійний Фонд винести рішення щодо переводу призначеної позивачу пенсії в Україні в Республіку Молдову.

Листом відповідача від 09.11.2016 №12759/М-11 позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви, у зв'язку з тим, що переказ пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, розглядатиметься органами Пенсійного фонду України у разі надходження від Національної Каси Соціального Страхування Республіки Молдова відповідного клопотання з рішенням про відмову у призначенні позивачу пенсії за законодавством Молдови.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача та вищевказаною відповіддю, позивач звернувся до суду.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 з 01.08.2014 року перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області і отримує пенсію по ІІ групі інвалідності відповідно до ч.1.ст. 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991 р.

Позивач має намір переїхати на постійне місце проживання до Республіки Молдова.

Так, з 01.10.2016 року виплата пенсії позивачу зупинена у зв'язку з неможливості отримання довідки про реєстрацію переміщених осіб.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п. 2 Положення № 280).

Згідно з пп.8 та п. 4 Положення № 280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань вживає відповідно до законодавства та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, заходів до переказування пенсій громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які постійно проживають в Україні.

У відповідності до ст. 59і Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі виїзду пенсіонера із числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, крім пенсії, зазначеної в частині другій цієї статті, виплачується в порядку, передбаченому статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, ч. 2 ст. 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються: норми міжнародного договору.

Згідно із ст. З Угоди між Пенсійним фондом України і Соціальним фондом Республіки Молдова про взаємний переказ пенсій від 23.10.1998 (далі - Угода від 23.10.1998) переказ пенсій здійснюється тільки за умови переселення пенсіонера з території однієї держави на територію іншої на постійне місце проживання.

Відповідно до ст. 8 Угоди від 23.10.1998 заява про переказ пенсії та документ, що підтверджує постійне місце проживання пенсіонера, подаються до Пенсійного фонду України, якщо пенсіонер постійно проживає на території України, або до Соціального фонду Республіки Молдова, якщо пенсіонер постійно проживає на території Республіки Молдова.

Сторона, яка отримала заяву, у триденний строк повідомляє іншій Стороні дані про пенсіонера, якому повинна переводитись пенсія: прізвище, ім'я та по батькові; домашню адресу; вид пенсії, що має переказуватись за новим місцем проживання. Кожна із Сторін, отримавши відомості про пенсіонера від іншої сторони і визнавши право на переказ пенсії за кордон, підготовляє відомості на виплату пенсії.

Тотожні вимоги визначені п. 1.2 Інструкції про порядок переказування пенсій громадянам, які виїхали за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які проживають в Україні, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 23.04.1999 № 4-5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.06.1999 за №413/3706 (із змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 20.05.2015 № 10-1), прийнятої на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1993 № 258 «Про порядок переведення пенсій громадянам, які виїхали на постійне проживання до інших країн» (далі - Інструкція № 4-5), якими встановлено, що переказування пенсій за кордон, в тому члслі по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, та виплата пенсій пенсіонерам іноземних держав, які проживають в Україні, здійснюються на підставі міжнародних договорів (угод) у галузі соціального (пенсійного) забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - міжнародні договори), та законодавства України щодо виплати пенсій у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон.

При цьому, згідно з абз. 3 п. 1,8 Інструкції № 4-5 пенсії виплачуються на підставі повідомлення відповідного органу з питань пенсійного забезпечення держави за новим місцем проживання особи на умовах та в порядку, передбачених Угодою.

Наведені норми законодавства вказують на те, що переказ пенсій Пенсійним фондом України в Республіку Молдова здійснюється за дотримання таких умов: виїзд пенсіонера на постійне місце проживання за кордон; надходження повідомлення від відповідного органу з питань пенсійного забезпечення іншої держави за новим місцем проживання особи.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач має лише намір переїхати найближчим часом на постійне місце проживання до Республіки Молдова.

Крім того, на даний час на адресу Пенсійного фонду України клопотання від Національної каси соціального страхування Республіки Молдова (згідно із Законом Республіки Молдова від 08.07.1999 № 489-ХІУ «Про державну систему соціального страхування» вказана установа - це самостійна державна установа, яка керує державною системою соціального страхування) про переказ Позивачу до Республіки Молдова пенсії не надходило.

Таким чином, заявлена позивачем вимога щодо зобов'язання Пенсійного фонду України прийняти рішення про переказ та виплату призначеної позивачу в Україні пенсії в Республіку Молдова та забезпечення її виплати є передчасною.

20.10.2016 позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою (вх.№ 12759/М-11 від 03.11.2016) про переказ пенсії по інвалідності, призначеної йому в Україні за новим місцем проживання в Республіку Молдова.

Листом Пенсійного фонду України від 09.11.2016 (вих. № 12759/М-11) позивачу було повідомлено про те, що питання про переказ йому пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, розглядатиметься органами Пенсійного фонду України у разі надходження від Національної каси соціального страхування Республіки Молдова відповідного клопотання з рішенням про відмову в призначенні пенсії за законодавством Республіки Молдова.

Будь-якого рішення про відмову в переказі пенсії позивачу Пенсійним фондом України не приймалось.

Той факт, що відповіддю Пенсійного фонду України позивач не задоволений, оскільки не задоволено його вимогу стосовно переказу пенсії, не свідчить про порушення Пенсійним фондом України прав, свобод та інтересів позивача щодо його пенсійного забезпечення.

Необхідно також зазначити, що листи Пенсійного фонду України не є нормативно- правовими актами або правовими актами індивідуальної дії. Листи Фонду не встановлюють будь-яких зобов'язань та не змінюють прав громадян на пенсійне забезпечення.

Крім того, постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.12.2016 року, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області поновити виплату пенсії ОСОБА_2 з дня припинення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що заявлені позовні вимоги позивача до Пенсійного Фонду України не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 30 травня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.