Справа № 274/5738/16-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Корбут В.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" травня 2017 р. Справа № 274/5738/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "03" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом, у якому просив визнати неправомірними дії Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі Управління) про відмову у призначенні йому пенсії за віком з причин відсутності трудового п'ятнадцятирічного трудового стажу, та визнати його право на пенсію у відповідності до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із дня звернення за призначенням пенсії.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.03.2017 позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправними дії Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком.

Зобов'язано Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 06.06.2016р. ОСОБА_3 пенсію за віком з врахуванням стажу роботи у Кооперативі "Імпульс" у період з 01.06.1989р. по 27.09.1996р.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 у якості відшкодування судових витрат 551,20грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

23.05.2017 від Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з проходженням стажування в Головному територіальному управлінні юстиці у Житомирській області головних спеціалістів юристів-юристконсультів юридчного відділу та перебуванням у додатковій відпустці начальника юридичного відділу.

24 травня 2017 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою розгляду справи у розумні строки, уважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 08.06.2016 звернувся до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Листом від 17.08.2016 №10828/03 управління відмовило ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком у зв'язку з відсутністю у нього п'ятнадцятирічного страхового стажу, оскільки неможливо врахувати до стажу його роботи роботу за період з 01.06.1989р. по 27.09.1996р. у Кооперативі "Імпульс", так як запис про звільнення з підприємства 27.09.1996р. скріплено печаткою, у відбитку якої значиться найменування УРСР, у Державному архіві м.Києва документи Кооперативу "Імпульс" відсутні (а.с.12).

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що трудова діяльність (робота) ОСОБА_3 у кооперативі "Імпульс" у період з 01.06.1989р. по 27.09.1996р. підтверджена у відповідності до вимоги законодавства України, а відтак мала бути врахована Управлінням при призначенні йому пенсії.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Правовідносини сторін регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1788), Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 за змінами та доповненнями (далі - Закон №1058), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 передбачено, що встановлення трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, здійснюється за відсутності в особи трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно пункту 3 зазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Посилання заявника на те, що документи кооперативу "Імпульс" не здані до архівної установи, а тому не можливо підтвердити трудовий стаж ОСОБА_3 є безпідставним, адже позивачем для призначення пенсії надано трудову книжку, в якій містяться дані про те, що останній двічі працював у кооперативі "Імпульс". Після звільнення із кооперативу працював в інших установах, про що зроблені відповідні записи у трудовій книжці.

Таким чином, ОСОБА_3 доведено, що він у період із 01.06.1989 по 27.09.1996 працював в кооперативі "Імпульс", про що зроблено запис в трудовій книжці.

В апеляційній скарзі Управління вказує, що записи скріплено печаткою, у відбитку якої значиться найменування УРСР, що є підставою для відмови у призначенні пенсії.

Однак, дане твердження є безпідставним, оскільки законодавство України, зокрема, Інструкція про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.10.1993р. №643 (яка була чинною на момент вчинення записів про роботу ОСОБА_3 у Кооперативі "Імпульс"), на яку посилається Управління, не містить норм, згідно яких печатки підприємств, установ, організацій, які містять найменування УРСР, визнавались недійсними, так само як і не містить норм, які б зобов'язували підприємства, установи, організації протягом встановленого терміну виготовити інші печатки (без найменування УРСР).

Щодо посилання пенсійного органу на те, що Кооперативом "Імпульс" за період з 13.03.1992 по 31.12.1996 не подавились звіти про нарахування заробітної плати та не сплачували збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то суд зазначає таке.

За змістом частини першої статті 1, частини першої статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" термін "страховий стаж" визначено як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; термін "страховий стаж" у солідарній системі визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Термін "страхові внески" визначені частиною першою статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Зокрема, частиною першою статті 16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

До страхувальників, які несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески органами Пенсійного фонду застосовуються фінансові санкції (стаття 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Таким чином страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов'язковій сплаті, однак застраховані особи без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати страхувальниками, що, фактично у випадку несплати означатиме порушення рівності прав застрахованих осіб на призначення пенсії при інших рівних умовах.

Однак, прийшовши до вірного висновку про порушення права позивача, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до пунктів 1.1 та 4.3 Порядку №22-1 правління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі є органом, що призначає пенсію.

Після надходження заяви та документів орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто підставою для повідомлення про відмову у призначені пенсії може бути виключно рішення ПФУ, прийняте з цього питання.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, постанові ВАСУ від 28.07.2015 справа №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати пенсії або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Натомість, суд першої інстанції при прийнятті рішення зазначених положень законодавства не врахував, у зв'язку з чим перебрав на себе повноваження, які належать виключно відповідачу.

За наведених обставин, апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов'язання відповідача призначити з 06.06.2016р. ОСОБА_3 пенсію за віком з урахуванням стажу роботи у Кооперативі "Імпульс" у період з 01.06.1989р. по 27.09.1996р.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "03" березня 2017 р. в частині зобов'язання Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 06.06.2016р. ОСОБА_3 пенсію за віком з урахуванням стажу роботи у Кооперативі "Імпульс" у період з 01.06.1989р. по 27.09.1996р. Прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов'язати Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути подану ОСОБА_3 заяву та додані до неї документи про призначення йому пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням стажу роботи у Кооперативі "Імпульс" у період з 01.06.1989р. по 27.09.1996р. та прийняти відповідне рішення.

У решті постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "03" березня 2017 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Рикунов Іван Володимирович вул.Одеська (Котовського),40/1 кв.4,м.Бердичів,Житомирська область,13300

3- відповідачу/відповідачам: Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Л.Карастоянової,29,м.Бердичів,Житомирська область,13312

4- представник позивача: ОСОБА_4 вул.Гостинна (ОСОБА_1),31-А, м.Бердичів, Житомирська область, 13300 - ,