Справа № 815/691/16
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/691/16

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Шеметенко Л.П.

- ОСОБА_1

При секретарі - Алексєєвої Н.М.

За участю представника апелянта - ОСОБА_2

За участю представника ДСА України - ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Апеляційного суду Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Державна казначейська служба України про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги, стягнення вихідної допомоги, зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 (далі Позивач, або ОСОБА_4О.) з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 152-160) до Апеляційного суду Одеської області (далі Відповідач-1), Державної судової адміністрації України (далі Відповідач-2, або ДСА України), третя особа без самостійних вимог на предмет спору Державна казначейська служба України, в якому Позивач просить суд визнати протиправними відмову Апеляційного суду Одеської області у нарахуванні та виплаті судді у відставці ОСОБА_4 вихідної допомоги, відмову ДСА України у нарахуванні та виплаті судді у відставці ОСОБА_4 вихідної допомоги, стягнути з Апеляційного суду Одеської області на користь ОСОБА_4 вихідну допомогу в розмірі 257686,00 грн., зобовязати ДСА України виділити та перерахувати Апеляційному суду Одеської області кошти для проведення виплати судді у відставці ОСОБА_4 вихідної допомоги в розмірі 257686,00 грн. 10 місячних заробітних плат за останньою посадою на день звільнення з посади судді Апеляційного суду Одеської області і реалізованого права на відставку судді.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Апеляційним судом Одеської області подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у звязку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.10.1991 року Позивач був призначений на посаду судді Первомайського районного суду Харківської області (а.с. 19, 27).

15.07.2004 року Позивач був призначений на посаду судді Апеляційного суду Одеської області (а.с. 24, 27).

Маючи необхідний для відставки судді стаж роботи, встановлений Законом України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010 року, 27.02.2015 року Позивачем було подано заяви до Вищої ради юстиції та Верховної ради України про відставку з посади судді Апеляційного суду Одеської області відповідно до п.9 ч.5 ст.126, ст.131 Конституції України та відповідно до ст. 109 Закону України Про судоустрій та статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010 року, у редакції чинній на день подання заяви (а.с. 28, 29).

23.03.2015 року вказані заяви надійшли до Вищої ради юстиції (а.с. 30).

01.10.2015 Вищою радою юстиції було прийнято рішення № 725/0/15-15 про внесення подання до Верховної ради України про звільнення Позивача з посади судді Апеляційного суду Одеської області у звязку з поданням заяви про відставку (а.с. 30).

Постановою Верховної Ради України № 788-VIII від 12.11.2015 року Позивач був звільнений з посади судді у зв'язку з подачею заяви про відставку (а.с. 31-33).

Наказом голови Апеляційного суду Одеської області № 201-ос від 24.11.2015 року Позивач був відрахований зі штату суду та звільнений з посади судді, у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України (а.с. 34).

Загальний стаж роботи Позивача станом на дату звільнення складав 31 рік 9 місяців 6 днів, з них стаж роботи суддею 24 роки 1 місяць 23 дні.

У вищевказаному наказі посилання на здійснення Позивачеві нарахування та виплати вихідної допомоги у розміри 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою, як це передбачено ст.36 Закону України № 2453-VІ від 07.07.2010 року Про судоустрій і статус суддів, відсутнє.

Станом на 24.11.2015 року, відповідно до довідки Апеляційного суду Одеської області № 61 від 25.11.2015 року, розмір заробітної плати діючого судді Апеляційного суду Одеської області складав 25768,60 грн. (а.с.37).

10.12.2015 року Позивач звернувся до голови Апеляційного суду Одеської області та голови ДСА Украйни із заявами про нарахування та виплату вихідної допомоги, у зв'язку з виходом у відставку (а.с. 35, 36).

Листом Державної судової адміністрації України № К1581-15-1579/15 від 23.12.2015 року Позивача було повідомлено про відсутність підстав для нарахування та виплати вихідної допомоги.

Листом Апеляційного суду Одеської області № 29397/15 від 22.12.2015 року Позивача було також повідомлено про відсутність підстав для нарахування та виплати вихідної допомоги (а.с. 41).

Не погодившись з відмовою Відповідачів у здійсненні нарахування та виплати вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат, вважаючи свої права порушеними, Позивач вернувся до суду з вказаним позовом.

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови у нарахуванні і виплаті вихідної допомоги у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді з посади органом, що його обрав або призначив, є подання суддею заяви про відставку.

Згідно частин першої, третьої, четвертої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (в редакції, яка діяла на час прийняття Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 16 липня 2015 року №636-VIII) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Частиною шостою статті 111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

На час звільнення позивача з посади судді та відрахування його зі штату Апеляційного суду Одеської області, набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 01 квітня 2014 року, в якому відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року виключено статтю 136, яка передбачає виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Рішення щодо неконституційності Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» в частині виключення статті 136 із Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Конституційним Судом України не приймалося.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, в даному випадку до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача (12.11. 2015 року).

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 висловив думку, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Зважаючи на те, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, то у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки відповідач при розгляді заяви про виплату вихідної допомоги позивачу діяв з дотриманням вимог, передбачених Конституцією та законами України.

Отже, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судова колегія, діючи в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням ст.ст.11,162 КАС України та на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає, що постановлене рішення підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 202,207,211,254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Апеляційного суду Одеської області задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Державна казначейська служба України про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги, стягнення вихідної допомоги, зобовязання вчинити дії,- відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст виготовлено 17 травня 2017 року

Суддя-доповідач: ОСОБА_5

Судді: Шеметенко Л.П.

ОСОБА_1