Справа № 286/1081/17
Суддя: Гришковець А. Л.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1081/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

суддів Кондратюка В. І., Білоусенка І. В.,

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання рішення незаконним, скасування рішення та зобовязання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати незаконним рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови йому у призначенні одноразової грошової допомоги в звязку із втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України та поверненні матеріалів без права на виплату до ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відсутності правових підстав у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги, зобовязати ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України повторно подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та відповідний пакет документів щодо можливості призначення йому одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, зобовязати Міністерство внутрішніх справ України прийняти від ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України висновок та відповідний пакет документів щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, а також зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України призначити йому одноразову грошову допомогу у звязку з встановленням першої групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 та ст.23 Закону України «Про міліцію», мотивуючи тим, що він з 02.10.1969 по 12.02.1996 проходив службу в управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та був звільнений зі служби за віком за ст.65 п. «а».

Після звільнення він пройшов обстеження у військово-лікарській комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області. За результатами обстеження отримав свідоцтво про хворобу №3423/176 від 29.12.1995, в якому було зазначено, що він непридатний до військової служби в звязку з захворюванням, повязаним із проходженням служби органах внутрішніх справ.

23.04.1996 його було обстежено Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 та встановлено 3 групу інвалідності. Відповідно до ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» йому було проведено виплату одноразової грошової допомоги за 3 групу інвалідності, повязаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ та наслідками ЧАЕС.

З січня 2010 року по червень 2010 року стан його здоровя погіршився. А тому, 03.08.2010 Житомирською обласною МСЕК №1 було проведено повторний огляд і встановлено 2 групу інвалідності, повязану з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відповідно до ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» йому було проведено виплату одноразової грошової допомоги за 2 групу інвалідності, повязаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З лютого 2016 року по вересень 2016 року стан його здоровя знову погіршився. В звязку з чим, 21.10.2016 Житомирською обласною МСЕК №1 йому було проведено повторний огляд і встановлено 1 групу інвалідності, повязану з проходженням служби в органах внутрішніх справ та наслідками ЧАЕС.

29.11.2016 він звернувся із заявою до ліквідаційної комісії ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України з метою отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» та абз. 2 п.1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ №707.

Листом ліквідаційної комісії ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві №164/125/05/30-2017 від 24.02.2017 його було повідомлено про те, що МВС України повернуло без задоволення матеріали про призначення йому одноразової грошової допомоги, оскільки, первинне встановлення 3-ї групи інвалідності відбулося у 1996 році, 2-ї у 2010 році та 1-ї 14.09.2016, що перевищує дворічний термін.

Позивач вважає рішення МВС України протиправним, оскільки порушено його право на отримання вищезазначеної одноразової грошової допомоги, яке встановлено частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію".

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримав.

Дослідивши в судовому засіданні докази та надаючи правову оцінку обставинам справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ у період з 02.10.1969 по 12.02.1996 та був звільнений з органів внутрішніх справ у запас за ст.65 п. «а» (за віком), що підтверджується копією витягу з послужного списку архівної особової справи підполковника міліції ОСОБА_1 від 08.09.2010 .

З копії свідоцтва про хворобу №3423/176 від 29.12.1995 вбачається, що в ОСОБА_1, тобто в позивача, наявне захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 2-18 АС №161664 від 23.04.1996 позивачу за результатами первинного огляду з 23.04.1996 встановлено третю групу інвалідності, повязану з виконанням службових обовязків по ліквідації аварії на ЧАЕС. Ступінь втрати професійної працездатності складає 40%.

З копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ЖИА №007087 від 03.08.2010 вбачається, що позивачеві за результатами повторного огляду з 03.08.2010 встановлено другу групу інвалідності, повязаної з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Ступінь втрати професійної працездатності з 08.06.2010 складає 50%.

Довідка управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області №25/29/04-2017 від 05.01.2017 підтверджує той факт, що позивачеві 29.12.2010 була проведена виплата одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи, внаслідок захворювання, повязаного з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в сумі 78869 грн. 80 коп...

З копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №528699 від 21.10.2016 вбачається, що ОСОБА_1 за результатами повторного огляду з 14.09.2016 встановлено першу Б групу інвалідності, внаслідок захворювання повязаного з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Ступінь втрати професійної працездатності складає 90%.

Лист голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області №164/125/05/30-2017 від 24.02.2017 свідчить про повідомлення позивача, що МВС України повернуло без задоволення матеріали про призначення йому одноразової грошової допомоги, у звязку з невідповідністю вимогам п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, оскільки, первинне встановлення позивачеві 3-ї групи інвалідності відбулося у 1996 році, 2-ї у 2010 році та 1-ї 14.09.2016, що перевищує дворічний термін.

Не погоджуючись з діями відповідача - Міністерства внутрішніх справ України позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (чинного на час виникнення спірних відносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Оскільки, позивачеві встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обовязків при проходженні служби саме в органах внутрішніх справ, тому відповідно він відноситься до категорії осіб яким передбачена виплата одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію".

Відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 затвердив "Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції".

Частиною 1 Порядку №707, що був чинним на час встановлення позивачу ІІІ та ІІ групи інвалідності, було передбачено, що у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми (абз.2).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Так, пунктом 2 вказаного Порядку № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п. 4 Порядку № 850).

Вказана норма Порядку № 850 від 21.10.2015 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності після первинного встановлення інвалідності.

Судом встановлено, що між первинним встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності (23.04.1996) та повторними оглядами (03.08.2010 та 21.10.2016) пройшло більше років.

При вирішенні справи, суд враховує, що Законом України "Про міліцію" не визначено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку №850.

Таким чином, позивач відноситься до категорії осіб, яким передбачена виплата одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію».

Відповідно до пункту 14 Порядку № 850 від 21.10.2015 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

-учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

-учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння;

-навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

-подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Такі підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Відповідач внаслідок помилкового трактування змісту пункту 4 Порядку № 850 від 21.10.2015 порушив право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, відповідач діяв не у спосіб та не в порядку, що визначені чинним законодавством, відтак його дії є протиправними.

Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно Рекомендацій ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_3 Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, постанові ВАСУ від 28.07.2015 по справі №К/800/34016/14, відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин. Фактів порушення прав позивача ОСОБА_2 управлінням Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 та прийняти відповідне рішення з врахуванням обставин, викладених судом у даній справі.

В задоволенні решти вимог слід відмовити за безпідставністю.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 з прийняттям відповідного рішення, врахувавши обставини, викладені судом у даній справі та з урахуванням раніше виплаченої суми.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана через Овруцький районний суд в Житомирський апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4