Справа № 826/10920/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 травня 2017 року № 826/10920/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом спільного українсько-бельгійсько-ізраїльського підприємства «Арго Трейдінг, ЛТД» (товариства з обмеженою відповідальністю) до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов спільного українсько-бельгійсько-ізраїльського підприємства «Арго Трейдінг, ЛТД» (товариства з обмеженою відповідальністю) (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у невідображені в інтегрованій картці платника - позивача зменшення зобов'язань з авансових внесків з податку на прибуток за період із березня 2015 року (включно) до лютого 2016 року (включно) на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 1596760,00 грн.;

- зобов'язання відповідача зарахувати сплачений позивачем авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 1596760,00 грн. в рахунок сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток та поновити в інтегрованій картці платника - позивача дані щодо наявності переплати авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 1596760,00 грн. відповідно до даних його податкової звітності.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки протиправною бездіяльністю відповідача порушено права та інтереси позивача як платника податків.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/10920/16 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах.

Представник відповідача у відповідне судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторона відповідача повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач зареєстрований 05.07.1993 року Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією і як платник податків перебуває на обліку у відповідача.

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи, у 2013 році позивач виплатив дивіденди своїм учасникам за результатами роботи у 2012 році у загальному розмірі 8404000,00 грн., сплативши авансові внески при виплаті дивідендів у розмірі 1599458,00 грн. та щомісячні авансові внески з податку на прибуток у загальному розмірі 2189260,00 грн.

25.02.2014 року позивач подав відповідачу в електронній формі податкову декларацію з податку на прибуток підприємств (реєстраційний номер документу ), що підтверджується відповідною квитанцією. Разом із звітною декларацією позивач подав додаток АВ до рядка 20 звітної декларації (розрахунок авансового внеску) та додаток ЗН до рядка 13 звітної декларації (зменшення нарахованої суми податку).

У звітній декларації зазначено, що податок на прибуток підприємств у позивача за 2013 рік склав 2019644,00 грн. (код рядка 11 звітної декларації), а згідно з додатком АВ до рядка 20 звітної декларації, сума виплачених у звітному періоді дивідендів становить 8404000,00 грн. (код рядка 1), сума авансового внеску у зв'язку з виплатою дивідендів становить 1596760,00 грн.

Водночас, згідно з даними рядка 13 звітної декларації, вказана сума податку підлягала зменшенню на суму 3786020,00 грн., що призвело до виникнення від'ємного значення, а саме 1766376,00 грн., що зазначено у рядку 14 звітної декларації.

Як зазначено у додатку ЗП до рядка 13 декларації, сума зменшення податку на прибуток складається з: суми нарахованих та сплачених протягом 2013 року щомісячних авансових внесків з цього податку у розмірі 2189260,00 грн. (код рядка 13.7); суми нарахованого авансового внеску у зв'язку з виплатою дивідендів, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку в поточному звітному (податковому) періоді у розмірі 1596760,00 грн. (код рядка 13.5.1).

18.08.2014 року позивач подав відповідачу в електронній формі уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств (реєстраційний номер документу ), що підтверджується відповідною квитанцією. Разом із уточнюючою декларацією позивач подав додаток АВ до рядка 20 уточнюючої декларації (розрахунок авансового внеску) та додаток ЗП до рядка 13 уточнюючої декларації (зменшення нарахованої суми податку).

В уточнюючій декларації, дані якої співпадають з даними, що були попередньо зазначені у звітній декларації, позивач зазначив про зменшення податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється (від'ємне значення), а саме 1596760,00 грн. (код рядка 27).

Згідно з уточнюючою декларацією, податок на прибуток підприємств у позивача за 2013 рік склав 2019644,00 грн. (код рядка 11 звітної декларації). Сума цього податку згідно з даними рядка 13 уточнюючої декларації підлягала зменшенню на суму 3786020,00 грн., яка відповідно до додатку ЗП до рядка 13 уточнюючої декларації, складається з: суми нарахованих та сплачених протягом 2013 року щомісячних авансових внесків з цього податку у розмірі 2189260,00 грн. (код рядка 13.7); суми нарахованого авансового внеску у зв'язку з виплатою дивідендів, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку в поточному звітному (податковому) періоді у розмірі 1596760,00 грн. (код рядка 13.5.1).

Дані обох додатків АВ до рядка 20 звітної та уточнюючої декларацій також збігаються: сума виплачених у звітному періоді дивідендів становить 8404000,00 грн. (код рядка 1), а сума авансового внеску у зв'язку з виплатою дивідендів становить 1596760,00 грн.

У зв'язку зі сплатою щомісячних авансових внесків відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та виплатою щомісячних авансових внесків при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 ст. 153 ПК України у позивача виникла переплата з податку на прибуток у розмірі 1766376,00 грн. (код рядка 14 декларацій).

Своїм повідомленням №55 від 20.03.2014 року позивач інформував відповідача про таку переплату, вказуючи на розрахунок на 2014 рік щомісячних авансових внесків з податку на прибуток з урахуванням зазначеної переплати.

12.09.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою №163, в якій так само, як і в повідомленні №55 від 20.03.2014 року, ще раз зазначив про розрахунок на 2014 рік щомісячних авансових внесків з податку на прибуток з урахуванням переплати у розмірі 1766376,00 грн., а також просив відповідача зарахувати суму сплачених авансових внесків у зв'язку з виплатою дивідендів за 2013 рік у зменшення сум щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, що підлягають сплаті у 2014 році, та здійснити коригування даних у картці особового рахунку позивача.

Відповідач листом від 17.10.2014 року №8864/26-59-20-04-28 повідомив позивачу про розгляд його зави №163 від 12.09.2016 року, зазначаючи, зокрема таке: «В інтегрованій картці платника (далі - ІКП) суми нарахованих зобов'язань згідно поданої платником податків декларації з податку на прибуток відображаються у результаті автоматизованої обробки показників податкової декларації, відповідно до алгоритму програмного забезпечення центрального рівня Міністерства доходів і зборів. По даному випадку було виявлено некоректне відображення в ІКП зазначених вище показників декларації, про що повідомлено регіональний рівень Міністерства доходів і зборів надіслано запит, на даний час проводяться заходи щодо вірного відображення показників декларації по податку на прибуток».

Тобто, листом від 17.10.2014 року №8864/26-59-20-04-28 відповідач визнав, що відсутність відображення в ІКП правильних даних позивача є наслідком некоректної роботи програмного забезпечення з автоматизованої обробки показників податкової декларації.

27.02.2015 року позивач надіслав відповідачу повідомлення №31, у якому зазначив про розрахунок на 2015 рік щомісячних авансових внесків з податку на прибуток з урахуванням переплати у розмірі 1766376,00 грн.

28.10.2015 року позивач та відповідач провели звірення розрахунків позивача за авансовими внесками з податку на прибуток за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року і склали акт №28993-20. Згідно з названим актом, виявлені розбіжності у даних позивача та відповідача, як-то розбіжність у сумі зменшення зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 1596760,00 грн. і відповідно - сума нарахованої пені. Тобто, відповідач не врахував суму сплачених авансових внесків у зв'язку з виплатою дивідендів у 2013 році (1596760,00 грн.) у зменшення сум щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, сплачуваних протягом 2014 року.

Надалі при звірянні розрахунків за 2015 рік (акт від 13.04.2016 року №8133-07) та перший квартал 2016 року (акт від 13.04.2016 року №6610-07) знову виявлені розбіжності між даними позивача та відповідача у сумі 1607568,58 грн., оскільки ІКП, згідно з даними відповідача, не враховується переплата за 2013 рік у розмірі 1596760,00 грн.

29.04.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.04.2016 року №26, якою знову наголосив на розбіжності у сумі 1607568,58 грн., оскільки в ІКП відповідачем не враховується 1596760,00 грн. переплати з авансових внесків при виплаті дивідендів у 2013 році. Цією ж заявою позивач просив відповідача поновити переплату в декларації за 2013 рік у сумі 1596760,00 грн. та скасувати нарахування пені і штрафу.

Відповідач своїм листом від 20.05.2016 року повідомив позивача про те, що у відповідача відсутні підстави для поновлення переплати в декларації за 2013 рік в сумі 1596760,00 грн. та скасування пені і штрафів. Свою позицію відповідач обґрунтовував тим, що картку особового рахунку авансових внесків з податку на прибуток було сформовано в автоматичному режимі, а відповідно до листів ДФС України від 07.02.2014 року №3194/7/99-99-03-01-17 та від 12.11.2014 року №10346/7/99-99-15-02-01 суму сплачених авансових внесків у зв'язку з виплатою дивідендів з податку на прибуток у розмірі 1596760,00 грн. в податковій декларації з податку на прибуток за 2013 рік необхідно було відобразити у рядку 13.5.2 додатка ЗП «сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в наступних звітних (податкових) періодах...».

Отже, відповідач відмовляється враховувати відображену у поданій позивачем податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік переплату авансових внесків у зв'язку з виплатою дивідендів за 2013 рік у розмірі 1596760,00 грн. та здійснити відповідне коригування даних у картці.

Такі дії відповідача не відповідають вимогам законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 4 п. 57.1. ст. 57 ПК України (у редакції, яка діяла до 01.01.2015 року, тобто на момент виникнення спірних правовідносин), платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Як зазначалося в абз. 5, 6 п. 57.1. ст.і 57 ПК України (у редакції, яка діяла до 01.01.2015 року, тобто на момент виникнення спірних правовідносин), на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 ст. 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, і якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 ст. 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Згідно з пп. 153.3.1 п. 153.3 ст. 153 ПК України, у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу, чи ні.

Відповідно до пп. 153.3.2 п. 153.3 ст. 153 ПК України, крім випадків, передбачених пп. 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої п. 151.1 ст. 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Як зазначалося в абз. 3 пп. 153.3.2 п. 153.3 ст. 153 ПК України, обов'язок з нарахування та сплати авансового внеску з цього податку, за визначеною п. 151.1 ст. 151 цього Кодексу ставкою, покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в п. 151.1 ст. 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу ).

Підпунктом 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 ПК України передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Авансовий внесок із податку, сплачений у зв'язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід'ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів) (пп. 153.3.8 п. 153.3 ст. 153 ПК України).

Зі змісту викладених норм вбачається, що платник податку (у даному випадку позивач), у якого при сплаті авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів утворилася сума, що перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, вправі зменшити сплату внесків з цього податку на суму перевищення у наступних звітних місяцях до повного її погашення. Платник податку (позивач) має право також очікувати від контролюючого органу вчинення дій щодо зарахування суми перевищення у рахунок зменшення авансових внесків з податку на прибуток у визначених законом наступних звітних місячних періодах.

Отже, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, безпосереднім обов'язком якого є контроль за правильністю нарахування та сплати податків і зборів суб'єктами господарювання, неправомірно відмовся зарахувати існуючу у позивача переплату в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, чим порушив законодавчі приписи.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України ухвалюючи 08.12.2015 року постанову у справі №810/6086/13-а. У названій постанові Верховного Суду України зазначено, зокрема таке: «Підпунктом 153.3.4 п. 153.3 ст.153 ПК України передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Авансовий внесок із податку, сплачений у зв'язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід'ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь президентів) (пп. 153.3.8 п. 153.3 ст. 153 ПК України).

Згідно з абз. 5, 6 п. 57.1 ст. 57 ПК України (чинними на час виникнення спірних правовідносин), на суму значених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 ст. 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом. Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 ст. 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Зі змісту названих вище положень випливає, що платник податку, у якого при сплаті авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів утворилося сума, що перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, вправі зменшити сплату внесків з цього податку на суму перевищення у наступних звітних місяцях до повного її погашення. Платник податку має право також очікувати від контролюючого органу дії щодо зарахування суми перевищення у рахунок зменшення авансових внесків з податку на прибуток у визначених законом наступних звітних місячних періодах.

Суди попередніх інстанцій встановили та й самі сторони по суті не заперечували факту переплати авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів і право ТОВ на їхнє зарахування в рахунок сплати аналогічних внесків з податку на прибуток, але Управління відмовилось визнати таке зарахування із згаданих вище причин.

З огляду на обставини справи та нормативне регулювання, зумовлене фактичною правовою природою цих обставин, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що податковий орган як суб'єкт владних повноважень, безпосереднім обов'язком якого є контроль за правильністю нарахування та сплати податків і зборів суб'єктами господарювання, неправомірно відмовився зарахувати зазначену переплату в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток».

Таким чином, підсумовуючи викладені норми та обставини, встановлені у ході розгляду даної справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та, як наслідок, наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов спільного українсько-бельгійсько-ізраїльського підприємства «Арго Трейдінг, ЛТД» (товариства з обмеженою відповідальністю) до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що полягає у невідображені в інтегрованій картці платника - спільного українсько-бельгійсько-ізраїльського підприємства «Арго Трейдінг, ЛТД» (товариства з обмеженою відповідальністю) () зменшення зобов'язань з авансових внесків з податку на прибуток за період із березня 2015 року (включно) до лютого 2016 року (включно) на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 1596760,00 грн.

3. Зобов'язати державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві зарахувати сплачений спільним українсько-бельгійсько-ізраїльським підприємством «Арго Трейдінг, ЛТД» (товариством з обмеженою відповідальністю) () авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 1596760,00 грн. в рахунок сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток та поновити в інтегрованій картці платника - спільного українсько-бельгійсько-ізраїльського підприємства «Арго Трейдінг, ЛТД» (товариства з обмеженою відповідальністю) () дані щодо наявності переплати авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 1596760,00 грн. відповідно до даних його податкової звітності.

4. Присудити на користь спільного українсько-бельгійсько-ізраїльського підприємства «Арго Трейдінг, ЛТД» (товариства з обмеженою відповідальністю) () здійснений ним судовий збір у розмірі 2828,00 грн. (дві тисячі вісімсот двадцять вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві ().

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.І. Келеберда