Справа № 156/1111/16-а,2-а/165/40/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3672/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Шинкар Т.І., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Нововолинсько-Іваничівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просив визнати протиправним рішення Іваничівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 11.10.2016 року №417 в частині призначення позивачу основного щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% грошового утримання судді, що становить 19 720 грн.; зобов»язати Іваничівське об»єднане управління Пенсійного фонду України Волинської здійснити перерахунок призначеного основного щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 84 відсотки від грошового утримання працюючого судді; зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання; визнати рішення Іваничівського об»єднаного управління Пенсійного фонду У країни Волинської області про припинення виплати пенсії по інвалідності - неправомірною; зобов»язати Іваничівське об»єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити та виплачувати позивачу пенсію по інвалідності, з виплатою виниклої заборгованості за період з 12 жовтня 2016 року до моменту виплати такої пенсії, та продовжувати виплачувати пенсію за віком без будь яких обмежень максимальних розмірів виплати.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 12 жовтня 2016 року йому, як судді у відставці, призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а саме в розмірі 19 720,00 грн. До стажу його роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім періоду роботи на посаді судді (20 років 09 місяців 28 днів), відповідач безпідставно не зарахував період проходження строкової військової служби з 08.06.1984 року по 27.11.1985 року. Крім того, після призначення щомісячного довічного грошового утримання йому було неправомірно припинено виплату пенсії по інвалідності, яку він отримував з 08.04.2015 року на підставі довідки МСЕК.

Вважає, що має право на призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, так як набутий ним суддівський стаж становить понад 22 роки.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 21 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправним рішення Нововолинсько-Іваничівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що становить 19720 грн.; зобов»язано Нововолинсько-Іваничівське об»єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII у розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 12 жовтня 2016 року; зобов»язано Нововолинсько-Іваничівське об»єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання; визнано протиправним рішення Нововолинсько-Іваничівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності; зобов»язано Нововолинсько-Іваничівське об»єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з виплатою заборгованості, що виникла за період з 12 жовтня 2016 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Нововолинсько-Іваничівське об»єднане управління Пенсійного фонду України оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсій (віком, по інвалідності, у зв»язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором, а особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. В даному випадку ОСОБА_1 має право на призначення та виплату пенсії по інвалідності або на щомісячне довічне утримання судді у відставці.

Також, судом при винесені рішення не враховано ту обставину, що згідно ст. 73 «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що кошти Пенсійного Фонду України використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом. Статтею 73 вищезазначеного Закону визначено, що забороняється використання коштів Пенсійного Фонду на цілі, не передбачені цим Законом, а тому вважає, що довічне грошове утримання судді у відставці є одним із видів пенсій, так як є передбачене вищезазначеним законом.

Крім того, перехід з пенсії по інвалідності на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яку ОСОБА_1 отримує, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист. Таким чином, вважає, що права позивача ніхто не мав наміру звузити і фактично ні в чому не обмежив.

Також, вказує, що безспірним є той факт, що позивач проходив військову службу у період з 05.06.1984 року по 27.11.1985 року, а на посаду судді був призначений через 10 років - 14.12.1995 року та працював на цій посаді до 11.10.2016 року. Враховуючи ці дані військова служба не може зараховуватися до стажу судці на пільгових умовах. Разом з тим, у перелічених посадах ст. 137 Закону №2453, які зараховуються до стажу роботи судді - період військової строкової служби не зазначено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що з 14 грудня 1995 року по 11 жовтня 2016 року позивач працював у Іваничівському районному суді Волинської області на посадах голови суду, заступника голови суду, судді.

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 №1600-VIII «Про звільнення суддів» у зв»язку із поданням заяви про відставку і на підставі наказу Іваничівського районного суду від 11.10.2016 №15/02-14 ОСОБА_1 звільнено з посади голови Іваничівського районного суду у зв»язку з виходом у відставку.

Згідно із розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданим Іваничівським районним судом Волинської області, стаж роботи судді Шумського А.А. станом на 11 жовтня 2016 року становить 22 роки 03 місяці 18 днів, у тому числі у стаж зарахований період служби в Лавах Радянської Армії з 08.06.1984 по 27.11.1985 (а.с. 5).

Встановлено, що позивач перебуває на обліку у Нововолинсько-Іваничівському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно копії листа Іваничівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області №6017/06-50-10 від 02.12.2016, ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 19720,00 грн., тобто 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 12.10.2016, із врахуванням стажу судді - 20 років 09 місяців 29 днів (а.с. 7-9).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів правомірності своїй дій, в той час як позивач надав суду докази на підтвердження незаконних дій Нововолинсько-Іваничівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, у зв»язку з чим позов є обґрунтованим.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 126 основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-8/2016 від 08.06.2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражних судів; члена Вищої ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до приписів п. 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28.03.2015, визначено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI пункт 11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, зазначеною редакцією Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (№ 2862-ХІІ від 15.12.1992), який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов»язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із абз. 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 11.06.2008 року, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, календарного періоду проходження строкової військової служби.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду України у постанові від 06.07.2016 року у справі №П/800/426/14.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Основного закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами ст.ст. 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6 ст. 47 вказаного Закону).

Конституційний Суд України у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, 3 червня 2013 року №3рп/2013 констатував, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід»ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв»язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов»язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4)

На момент виходу у відставку ОСОБА_1 крім стажу роботи на посаді судді 20 років 09 місяців 28 днів, мав також стаж 01 рік 05 місяців 20 днів проходження строкової військової служби з 08.06.1984 року по 27.11.1985 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період проходження строкової військової служби.

Щодо прийняття відповідачем рішення про припинення виплати позивачу пенсії по інвалідності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що з 04.06.2015 року ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією пенсійного посвідчення № (а.с. 6).

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 №1600-VIII звільнено з посади голови суду в зв»язку з поданням заяви про відставку та з 12 жовтня 2016 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% від суддівської винагороди, що склало 19 720, 00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону №1058-IV «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), до законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, крім Основ законодавства України про загальнообов»язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення належать, і закони, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов»язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

За змістом ст. 5 Закону №1058, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб»єктами системи загальнообов»язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Пунктом 2 частини 1 статті 8 Закону №1058 передбачено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають лише особи, які не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел.

Згідно зі ст. 10 цього Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв»язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року (в редакції чинній на липень 2016 року), судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Крім цього, частинами 1, 2, 5 стаття 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 2 червня 2016 року (в редакції чинній на час звернення позивача до адміністративного суду із даним позовом) передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Зі змісту наведених законодавчих норм можна зробити висновок, що законодавством встановлено можливість вибору суддею, який пішов у відставку та має необхідний стаж суддівської роботи, одного з двох варіантів соціального забезпечення за настанням зазначеного юридичного факту (оформлення виходу у відставку) - отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у відповідних відсотках від заробітної плати.

При цьому, можливості одночасного отримання пенсії і щомісячного довічного грошового утримання, законодавство не передбачає.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 року у справі №21-360а12.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що така обставина як недосягнення позивачем загального пенсійного віку, а отримання ним пенсії за віком на пільгових умовах, не змінює юридичного статусу цього виду пенсії (пенсійного забезпечення). Тому позивач, будучи суддею у відставці, має право вибору щодо отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці або пенсії.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм неналежну правову оцінку, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити частково, постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 21 лютого 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Нововолинсько-Іваничівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що становить 19 720 грн.

Зобов»язати Нововолинсько-Іваничівське об»єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII у розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 12 жовтня 2016 року.

Зобов»язати Нововолинсько-Іваничівське об»єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: Т.І. Шинкар

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 25.05.2017 року.