Справа № 128/606/17
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/606/17
П О С Т А Н О В А
Іменем України
22 травня 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2) і має право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2) серії НОМЕР_1 , виданим 04 грудня 1992 року Вінницькою обласною державною адміністрацією.
30 січня 2017 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області з заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».Разом із заявою про призначення пенсії було надано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії серії НОМЕР_1 , трудову книжку, архівну довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, військовий квиток, копії довідок Вінницького заводу продовольчих товарів від 27 листопада 1992 року № 4-27 і від 28 квітня 1998 року № 1/129 та інші документи.
Рішенням Комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, управління пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області від 06 лютого 2017 року (протокол № 2) позивачу, відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 159 від 22.08.2002 року, наказу по управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькому районі № 47/1-ОД від 17.09.2002 року «Про комісію для розгляду спірних питань», відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зв`язку з відсутністю первинних документів (шляхових листів, відомостей на оплату праці), які підтверджували б роботу в зоні відчуження.
Вказане рішення про відмову в призначенні пенсії зізменшенням пенсійного віку позивач вважає протиправним та незаконним, оскільки ним були надані відповідачу всі необхідні документи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку у відповідності до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В судове засідання 22.05.2017 року учасники судового розгляду не з`явились.
Позивач ОСОБА_1 попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник позивача Щербаня В.Д. за договором про надання правової допомоги адвокат Байдак В.Г. попередньо подав через канцелярію суду письмові пояснення, які є аналогічними змісту позовної заяви, в письмових поясненнях також просив розглянути справу у його відсутність.
Представник відповідача начальник Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Кубик В.А. попередньо подав через канцелярію суду письмове клопотання про проведення судового засідання без участі представника Пенсійного фонду, в клопотанні також зазначив, що заперечує проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. Згідно вказаних письмових заперечень відповідача, 30 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області із заявою про призначення пенсії, надавши посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, трудову книжку, довідки, військовий квиток, інші документи. Розглянувши надані позивачем документи, було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», оформлене протоколом № 2 від 06.02.2017 року засідання комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій, в зв`язку із тим, що відсутні первинні документи, які підтверджували б роботу в зоні відчуження. Надані позивачем довідки не підтверджують в повній мірі перебування позивача безпосередньо в зоні відчуження. Зокрема, в архівній довідці Міноборони України зазначено, що ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 08.06.1987 року по 12.08.1987 року. Дні виїзду в зони не відображені. Підтверджуючі документи вилучені військовою прокуратурою м. Москва в жовтні 1989 року. Пошук документів не дав результатів. Зважаючи на це, дана довідка не може бути взята до уваги для обчислення пенсії. Не може бути взята до уваги також довідка № 4-27 від 27.11.1992 року про нарахування заробітної плати, оскільки в ній не заначено підстав видачі даної довідки, а в самій довідці зазначено, що документи здані та неможливо надати довідку учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Довідка № 1/129 від 28.04.1998 року та довідка про заробітну плату № 1/12 від 25.01.2017 року не підтверджені копіями особистих рахунків, відповідно не можуть бути взяті до уваги. Також в ході зустрічної перевірки наданих документів спеціалістами Пенсійного фонду було встановлено, що період перебування в зоні відчуження не підтверджено первинними документами, кількість днів перебування не відома. Статтею 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено призначення пенсій зі зниженням пенсійного віку, зокрема на 8 років особам, які працювали у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів. Нормою даної статті чітко встановлено необхідність роботи саме в зоні відчуження, а не на іншій території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно пп. 5 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування. Зважаючи на зазначене та за відсутності первинних документів, факт перебування на роботах саме в зоні відчуження необхідну кількість днів із наданих документів не вбачається, в зв`язку із чим в призначенні пенсії зі зниженням віку було відмовлено.
Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Врахувавши думки сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових поясненнях, клопотаннях та письмових запереченнях на адміністративний позов, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною третьою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (Категорія 2) серії НОМЕР_1 , видане 04 грудня 1992 року, в якому зазначено, що пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках, посвідчення безтермінове та діє на всій території України, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 9).

30 січня 2017 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області з заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».Разом із заявою про призначення пенсії було надано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії серії НОМЕР_1 , трудову книжку, архівну довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, військовий квиток, копії довідок Вінницького заводу продовольчих товарів від 27 листопада 1992 року № 4-27 і від 28 квітня 1998 року № 1/129 та інші документи, що не заперечується відповідачем.
Рішенням Комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, управління пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області від 06 лютого 2017 року (протокол № 2) позивачу, відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 159 від 22.08.2002 року, наказу по управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькому районі № 47/1-ОД від 17.09.2002 року «Про комісію для розгляду спірних питань», відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зв`язку з відсутністю первинних документів (шляхових листів, відомостей на оплату праці), які підтверджували б роботу в зоні відчуження, що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 10).
Встановлено, що ОСОБА_1 з 24 квітня 1987 року по 25 лютого 1989 року працював слюсарем-ремонтником Вінницького заводу продтоварів.
В червні 1987 року він був призваний Вінницьким районним військкоматом на спеціальний збір в зону відчуження Чорнобильської АЕС з 08 червня 1987 року на п`ять місяців.
З 08 червня 1987 року по 12 серпня 1987 року ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі військової частини 43187, яка дислокувалась біля села Димарка, Іванківського району Київської області (25 кілометрів від ЧАЕС).
З 08 червня 1987 року до 17 червня 1987 року ОСОБА_1 знаходився в розташуванні військової частини. 17 червня 1987 року його перевели до приміщення медичного училища в м. Чорнобиль, а потім до казарми при виїзді з м. Чорнобиль, яка розташовувалась ще на ближчій відстані відреактору, звідки кожен день його вивозили на роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо біля реактору і привозили назад до місця розташування.За вказаний період ОСОБА_1 отримав заробітну плату у чотирьохкратному розмірі за 40 робочих днів як учасник ліквідації наслідків аварії в 30 кілометровій зоні сектора № 2 Чорнобильської АЕС.
Вказані обставини підтверджуються наступними доказами:
-даними військового квитка серії НОМЕР_2 (запис на аркуші № 24) про те, що ОСОБА_1 в період з 08.06.87 року по 12.08.87 року виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії в 30 км зоні сектора № 2 Чорнобильської АЕС і вказаний період згідно з постановою Ради Міністрів СРСР № 665/195 від 05.06.86 року зараховується до трудового стажу і стажу, який дає право на пільгову пенсію за списком № 1, з зарахуванням місяця за три місяці, доза опромінювання склала 9,470 бер (а.с. 13);
-відповідними записами в трудовій книжці про період роботи на Вінницькому заводі продтоварів (а.с. 14);
-архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 09 грудня 2016 року № 2095, про те, що по архівних документах військової частини № НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 08.06.1987 року (наказ № 158) по 12.08.1987 року (наказ № 52).Дні виїзду в зони (на об`єкти, населені пункти) не відображені. Згідно ліквідаційного акта в/ч НОМЕР_3 накази командира в/ч НОМЕР_3 по строєвій частині і виїздам за період 01 січня 1987 року по 04 грудня 1987 року були вилучені в часті Головною військовою прокуратурою м. Москва в жовтні 1989 року (м. Москва К-160). Пошук документів, який проводився Галузевим державним архівом МО України більше 10 років позитивних результатів не надав. Виходи пошуку вичерпані. Документи зняті з обліку в ГДА МОУ як остаточно втрачені згідно акта від 04 квітня 2013 року. Довідка складена на підставі книги алфавітного обліку рядового і сержантського складу запасу військової частини № НОМЕР_3 і журналу обліку доз радіоактивного опромінення військової частини № 43187. ОСОБА_1 отримав дозу опромінення 9 (дев`ять), 470 Бер. В документах військової частини № НОМЕР_3 не відображено отримання добових грошей. Місце дислокації ВЧ за вказаний період не вказано (а.с. 15);

-наказом по Вінницькому заводу продовольчих товарів від 08.06.87 року № 56-к про те, що ОСОБА_1 , слюсар макаронного цеха, Вінницьким райвійськкоматом з 08.06.87 року призваний на спеціальний збір строком на п`ять місяців (а.с. 16);
-довідкою Вінницького заводу продовольчих товарів від 27 листопада 1992 року № 4-27, відповідно до якої ОСОБА_1 за період з 08.06.1987 року по 12.08.1987 року (за 40 робочих днів в зоні відчуження) виплачувалась заробітна плата в 4-х кратному розмірі, як учаснику ліквідації наслідків аварії в 30 км зоні сектора № 2 Чорнобильської АЕС (а.с. 17);
-довідкою Вінницького заводу продовольчих товарів від 28 квітня 1998 року № 1/129, відповідно до якої ОСОБА_1 був призваний на учбові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, по поверненню з військових зборів, на яких перебував з 08.06.87 року по 12.08.87 року, на підставі довідки в/ч НОМЕР_3 за весь період зборів (66 днів) виплачена середня заробітна плата в сумі 365-56 крб. (при середньомісячній зарплаті 165 крб.), крім того, йому за 40 днів виплачена тарифна ставка в 4-х кратному розмірі, що склала 798 крб. 24 коп. (а.с. 18);
-довідкою ПрАТ «Вінницький завод фруктових концентратів і вин» про заробітну плату для обчислення пенсії від 25 січня 2017 року № 1/12, відповідно до якої ОСОБА_1 виплачена заробітна плата в 1987 році: за червень - 38 крб., за липень - 305 крб., за серпень - 117 крб., в серпні 1987 року проведена Чорнобильська виплата в сумі 798 крб. (а.с. 19, 20);
-довідкою ПрАТ «Вінницький завод фруктових концентратів і вин» від 18 квітня 2017 року № 1/65 про те, що ОСОБА_1 для нарахування та виплати заробітної плати в 4-х кратному розмірі, як учаснику ліквідації наслідків аварії в 30 км зоні сектора № 2 Чорнобильської АЕС за 40 робочих днів в зоні відчуження в період з 08.06.1987 року по 12.08.1987 року була здана в серпні 1987 року до бухгалтерії Вінницького заводу продовольчих товарів довідка військової частини № НОМЕР_3 про його перебування безпосередньо в зоні відчуження в період з 08.06.1987 року по 12.08.1987 року, і на підставі вказаної довідки ОСОБА_1 була виплачена заробітна плата в 4-х кратному розмірі, як учаснику ліквідації наслідків аварії в 30 км зоні сектора № 2 Чорнобильської АЕС за 40 робочих днів в зоні відчуження в період з 08.06.1987 року по 12.08.1987 року, вказана довідка була знищена по закінченню терміну її зберігання (а.с. 34).
Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що призначення та виплата пенсій особам, які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, проводиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днівпенсійний вік зменшується на 8 (вісім) років.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Для вирішення питання щодо права на зменшення пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно пункту 5 розділу 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який затверджений постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846 (із змінами), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Факт роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження в період з 08.06.1987 року по 12.08.1987 повністю підтверджується вищевказаними документами, доданими позивачем для призначення пенсії.
Згідно ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в якій визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до 2 категорії відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: 1) з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; 2) з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; 3) у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; 4) евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); 5) особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, а отже відповідно до ст. 55 Закону особам, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 8 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Конституційний Суд України неодноразово (зокрема, рішення від 11.10.2005р.№ 8-рп/2005, від 09.07.2007р. № 6-рп/2007, від 22.05.2008р. № 10-рп/2008, від 27.11.2008р. № 26-рп/2008 ) розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Також постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Право на пенсійне забезпечення, передбачене статтями 1, 3, ч.2 ст.6, статтею 8, ч.2 ст.19, статтями 22, 23, ч.1 ст.24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства в Україні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що передбачено ч. 2 ст. 71 КАС України.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналізуючи вищезазначене, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 8 років і жодних доказів, які б спростовували це відповідачем суду не надано.

Крім того, відповідно до вищевказаного посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1987 році (Категорія 2) серії НОМЕР_1 , виданого 04 грудня 1992 року, держава вже підтвердила та встановила ОСОБА_1 особою, яка брала участь у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Навіть у самому посвідченні вказано, що пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках, посвідчення безтермінове та діє на всій території України.

Суд вважає, що достатнім документом для підтвердження періоду роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1987 році (Категорія 2) серії НОМЕР_1 , видане 04 грудня 1992 року, яке не визнано недійсним.
Вимагаючи надання довідок про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідач фактично створює умови для перевірки обставин, які вже встановлені при вирішенні питання щодо надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Наведене свідчить про те, що дії відповідача щодо не призначення та виплати пенсії позивачу згідно ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку є незаконними.

Згідно з ч. 1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім тих випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.
Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після досягнення 52 років ( ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - 30 січня 2017 року.
Таким чином, суд вважає необхідним зобов`язати Вінницьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію позивачу з дня звернення 30 січня 2017 року.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 8, 41, 71, 72, 94, 159-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначення (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області від 06 лютого 2017 року (протокол № 2) про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку.
Зобов`язати Вінницьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 8 (вісім) років відповідно до норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 30 січня 2017 року.
Постанова може бути оскарженою до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів з дня її проголошення апеляційної скарги з надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: