Справа № 826/18118/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2017 року № 826/18118/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект"
до третя особаВідділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1
про скасування постанов в частині,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, третя особа - ОСОБА_1 про скасування постанов в частині.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно постановами від 11.04.2008 АН №336840, від 20.08.2009 АН № 313391, від 12.08.2011 № 28143266 накладено арешт на квартиру під номером АДРЕСА_1, оскільки дане нерухоме майно є предметом іпотеки, відповідно до іпотечного договору від 15.11.2006 за реєстр. №132.

Представник позивача у судове засідання не прибув, в пункті 5 прохальної частини позовної заяви просив суд розглядати справу в порядку письмового провадження.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, надав суду письмові заперечення на адміністративний позов в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обгрунтовує тим, що договір іпотеки від 15.11.2006 за реєстр. №132 був укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", який є стягувачем за виконавчими провадженнями в рамках яких було накладено арешт на квартиру під номером АДРЕСА_1.

Представник відповідача та третя особа у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

15.11.2006 між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № 1974-08 ПОУ Н, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 16 800,00 доларів США на строк з 15.11.2006 по 15.11.2021.

У зв'язку з чим, між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки від 15.11.2006 за реєстр. №132, відповідно до якого на забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 15.11.2008 № 1974-08 ПОУ Н, іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" були відступлені права вимоги заборгованості по договорах, в тому числі і право вимоги по договору від 15.11.2008 № 1974-08 ПОУ Н, Товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", що підтверджується договором факторингу № 1 від 12.11.2011.

Також, публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" були відступлені права вимоги за договорами іпотеки товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", що підтверджується договором відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011, зареєстрованим в реєстрі за №5207-5208.

19.07.2016 Товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" стало відомо, що постановами Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН336840 від 11.04.2008 та № 28143266 від 12.08.2011, та постановою від 20.08.2009 були накладені арешти на майно: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", не погоджуючись з накладеним арештом на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок вчинення державним виконавцем дій щодо накладення арешту на майно боржника встановлено Законом України "Про виконавче провадження ".

Частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 12.08.2011) та частиною першою статті 50 даного Закону (редакції від 11.04.2008, 20.08.2009), встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Таким чином, законодавством передбачено, що поняття «звернення стягнення» охоплює наявність в сукупності трьох послідовних дій: арешт (опис), вилучення та примусова реалізація.

Згідно із статтею 57 (редакція від 12.08.2011) та статтею 55 (редакції від 11.04.2008, 20.08.2009) Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Крім того, в частині першій Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Отже, накладення арешту на майно у виконавчому провадженні не є актом звернення стягнення на майно, а є лише дією, спрямованою на забезпечення можливості звернення стягнення на майно у майбутньому.

Відповідно до частини восьмої статті 54 (редакція від 12.08.2011) та частини восьмої статті 52 (редакції від 11.04.2008, 20.08.2009) Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (редакції від 11.04.2008, 20.08.2009, 12.08.2011), іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною шостою статті 3 зазначеного Закону (редакції від 11.04.2008, 20.08.2009, 12.08.2011), у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Таким чином, у іпотекодержателя виникає право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки тільки у випадку порушення боржником основного зобов'язання.

Частиною четвертою статті 54 (редакція від 12.08.2011) та частиною четвертою статті 52 (редакції від 11.04.2008, 20.08.2009) Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до частини шостої статті 54 (редакція від 12.08.2011) та частиною четвертою статті 52 (редакції від 11.04.2008, 20.08.2009) Закону України «Про виконавче провадження» за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, у випадку, якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, після задоволення його вимог залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, визначеному цим Законом.

Таким чином, Законом України "Про виконавче провадження" право державного виконавця на накладення арешту на майно боржника не обмежено перебуванням такого майна у іпотеці та не встановлено обов'язку державного виконавця при накладенні арешту на майно боржника здійснити перевірку відсутності обтяження зазначеного майна іпотекою.

З огляду на викладене, враховуючи те, що накладення арешту на майно у виконавчому провадженні не є актом звернення стягнення на майно, а є дією спрямованою на забезпечення можливості звернення стягнення на майно у майбутньому, а також те, що стягнення коштів за рахунок предмета іпотеки можливо лише у випадку порушення боржником основного зобов'язання, а залишок коштів після задоволення вимог іпотекодержателя використовується для задоволення вимог інших стягувачів, суд дійшов висновку про те, що факт накладення арешту на предмет іпотеки не може порушувати переважне право іпотекодержателя на звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачами було правомірно накладено арешти на майно боржника, а саме: на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, суд звертає увагу, що з наданих відповідачем суду постанов про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2008 ВП № 6806316, від 28.07.2009 ВП № 13942468, від 12.08.2011 ВП №28143266 в рамках яких було винесено оскаржувані постанови та накладено арешт на вказану квартиру, судом встановлено, що стягувачем за вказаними виконавчими провадженнями є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", між яким та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 15.11.2006 за реєстр. №132 право вимоги за яким відступлено позивачу за договором відступлення права вимоги від 12.12.2011.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов