Справа № 816/545/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року Справа № 816/545/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Клочка К.І.,
за участю:
секретаря судового засідання Мекенченко М.А.,

представника позивача Козленко О.М.,

представника відповідача Муравйова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу № 115 від 06.03.2017 про застосування до спеціаліста відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 державного службовця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що накази про преміювання працівників Полтавського обласного військового комісаріату готувалися нею виключно за вказівкою військового комісару. Підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення відсутні з огляду на відсутність вчинення нею дисциплінарного проступку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у запереченні.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

В період з 06.12.2016 по 20.12.2016 інспектором відділу аудиту державних закупівель та моніторингу ризикових операцій ЦТ УВА капітаном ОСОБА_2 та старшим аудитором відділу аудиту державних закупівель та моніторингу ризикових операцій ЦТ УВА працівником ЗСУ ОСОБА_3 проведено фінансовий аудит окремих питань ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.01.2016 по 30.11.2016.

За наслідками перевірки складено аудиторський звіт № 234/3/22/аз від 23.12.2016 (а.с. 153 - 174).

Фінансовим аудитом встановлено, що керівництвом ОВК та відділу фінансового забезпечення державних службовців та працівників виплата заробітної плати в періоді, що підлягав аудиту здійснювалося з недотриманням принципів соціальної справедливості, без урахування вкладу кожного працівника в загальні результати роботи.

Фактично, без будь - яких письмових підтверджень щодо більш добросовісного, чесного та професійного виконання окремими державними службовцями (працівниками) своїх обов`язків, виявлення ініціативи і творчих здібностей, здійснювалося преміювання одних і тих же працівників ОВК в значних сумах за рахунок економії фонду заробітної плати та використання фонду преміювання інших структурних підрозділів (РВК та ОМВК), таким чином відбувалося надання фінансових переваг і виявлення прихильності до окремих фізичних осіб зі сторони керівництва ОВК та начальника відділу фінансового забезпечення ОВК (а.с. 159).

Проведеним аналізом встановлено, що щомісячні премії працівникам РВК (ОМВК), які знаходяться на фінансовому забезпеченні в ОВК, незважаючи на наявність відповідного фінансового ресурсу, виплачувалися в менших розмірах (10-30% від посадових окладів) ніж заплановано у фонді преміювання (50 % посадових окладів) (а.с. 164).

При цьому, перевіркою встановлено, що премії за підсумками роботи за місяць, за квартал, за рік та до державних і професійних свят виплачувалися в значних розмірах (від 2 до 15 середньомісячних заробітних плат на одного працівника в місяць) в основному одним і тим же працівникам, в тому числі позивачу ОСОБА_1 в розмірі 204 421,54 грн. (а.с. 165). Всього зазначено 14 працівників, які складають 5 % від усієї кількості працівників.

Крім вищезазначених премій за січень - листопад 2016 року перелічені працівники отримували щомісячні премії разом з усіма працівниками на загальних підставах (в розмірі 10-70% посадового окладу).

Згідно роздавальних відомостей 14 працівників отримали премій на суму 2 393 328,56 грн., що складає 82% від усіх виплачених премій за 11 місяців 2016 року, а решта працівників (95%) отримали премій на суму 534 540,48 грн., що складає 18 % від усіх виплачених премій. При цьому для аудиту не надано жодного підтвердження стосовно виконання цими 14 особами обов`язків інших працівників чи інших завдань (а.с. 165).

В порушення п.п. 4.2. Колективного договору та п.п. 3.2 Положення про преміювання рапорти керівників структурних підрозділів на виплату премій надавалися не завжди. В свою чергу керівниками структурних підрозділів ОВК не завжди подавалися до відділення персоналу рапорти на виплату премій. В наданих рапортах відсутні дати їх написання та дати резолюцій. Також зазначені рапорти не підшиті в справи, та не зареєстровані в Книзі вхідних документів ОВК (а.с. 166).

Зазначені порушення призвели до ризику незаконного використання бюджетних коштів на загальну суму 2 080 036,39 грн. (а.с. 167).

Крім того, аудитом встановлено незаконне використання бюджетних коштів у сумі 595 262,06 грн. внаслідок виплати премій згідно наказу № 63 від 21.06.2016.

Згідно зазначеного наказу 11 працівникам за 1 місяць нараховано премії на загальну суму 487 919,72 грн. (а.с. 28 - 31).

Як встановлено судом, під час перебування полковника ОСОБА_4 у військовому госпіталі з 24.05.2016 по 09.06.2016 тимчасове виконання обов`язків військового комісара наказом № 107 від 28.05.2016 покладено на полковника ОСОБА_5 , призначеного на посаду наказом Міністерства оборони України від 23.05.2016 № 457. Згідно акту прийому - передачі посади військового комісара, затвердженого Командувачем військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " генерал - майором ОСОБА_6 31.05.2016 на підставі наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 25.05.2016 № 210 у період з 26 травня 2016 року по 30 травня 2016 року полковник ОСОБА_4 здав, а полковник ОСОБА_5 прийняв посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 .

По прибуттю з лікування полковника ОСОБА_4 його виключено зі списків особового складу ОВК згідно наказу № 125 від 21.06.2016 та направлено для подальшого проходження служби у м. Вінниця начальником відділу розквартирування військ та землекористування управління тилового забезпечення логістики Командування Повітряних сил Збройних Сил України (на нову посаду ОСОБА_4 призначено наказом Міністра Оборони України (по особовому складу) № 457 від 23.05.2016).

Як зазначено в аудиторському звіті (а.с. 168), не приступаючи до виконання посадових обов`язків обласного військового комісара полковником ОСОБА_4 видано вищезазначений наказ № 63 від 21.06.2016.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 62 від 08.02.2017 (а.с. 65) призначено службове розслідування стосовно спеціаліста відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_3 державного службовця ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням нею порядку складання проекту наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.06.2016 № 63 та ведення книги обліку наказів ІНФОРМАЦІЯ_3 .

06.03.2017 року Полтавським обласним військовим комісаріатом сформовано дисциплінарну справу стосовно державного службовця ОСОБА_1 за результатами службового розслідування по факту порушення нею законодавства при підготовці проектів наказів військового комісара (а.с. 52 - 64).

Згідно інформаційної довідки з дисциплінарної справи (а.с. 53) державний службовець ОСОБА_1 працює в Полтавському ОВК на посаді спеціаліста відділення персоналу. Згідно з посадовою інструкцією вона уповноважена готувати проекти наказів по стройовій частині, по особовому складу та погоджувати з помічником військового комісара з правової роботи, за необхідністю з представниками відділу фінансового забезпечення; зобов`язана відпрацьовувати проекти наказів щодо грошового забезпечення, преміювання та інші.

Державним службовцем ОСОБА_1 особисто або за погодженням із нею були підготовлені проекти наказів про преміювання працівників від 25.01.2016 № 5, від 01.02.2016 № 7, від 24.02.2016 № 14, від 24.03.2016 № 18, від 28.03.2016 № 29, від 12.04.2016 № 37, від 25.05.2016 № 55, від 12.07.2016 № 69 з порушеннями вимог Закону України "Про державну службу", Положення про преміювання працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , М(Р)ВК області на 2016 рік, Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200, а саме: без рапорту безпосереднього начальника з клопотанням про її преміювання. Крім цього, про отримання доручень від військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 на підготовку проектів наказів вона своєму безпосередньому керівнику - начальнику відділення персоналу, як це передбачено ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державну службу", не повідомляла. Такими діями вчинила систематичне неналежне виконання посадових обов`язків, тобто дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу".

21 червня 2016 року вона ж підготувала проект наказу військового комісара № 63 від 21.06.2016 з порушенням вимог указаних актів законодавства, а саме: самовільно та безпідставно включила себе особисто до проекту цього наказу, про підготовку проекту наказу начальнику відділення персоналу не повідомила, чим вчинила використання повноважень в особистих (приватних) інтересах, тобто дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 9 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу".

На підставі викладеного дисциплінарна комісія рекомендувала військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 застосувати до державного службовця ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 115 від 06.03.2017 про результати службового розслідування (а.с. 17 - 18) за вчинення систематично порушення законодавства при підготовці проектів наказів військового комісара про преміювання працівників і використання при цьому повноважень в особистих (приватних) інтересах застосовано до спеціаліста відділення персоналу Полтавського ОВК державного службовця ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

ОСОБА_1 із зазначеним наказом не погодилася і оскаржила його до суду.

Перевіряючи правомірність оскарженого наказу суд виходить з наступного.

Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII та іншими нормативно - правовими актами.

Закон України "Про державну службу" визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 цього закону державного службовця зобов`язано дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Цією ж статтею також встановлено, що державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Частиною 4 статті 9 Закону України "Про державну службу" передбачено, що, якщо державний службовець отримав наказ (розпорядження), доручення не від безпосереднього керівника, а від керівника вищого рівня, він зобов`язаний повідомити про це безпосереднього керівника.

Згідно пояснень ОСОБА_1 (а.с. 80, 86 - 88) на протязі 2016 року вона неодноразово готувала різні проекти наказів і в тому числі і проекти наказів на преміювання працівників ОВК. Також нею готувався проект наказу № 63 від 21.06.2016 за вказівкою ОСОБА_4 . Стосовно подвійної реєстрації наказу № 63 в Книзі обліку наказів вона пояснила, що машинально зазначила посадову особу ОСОБА_5 , оскільки останнім часом він виконував обов`язки військового комісара, але потім звернула увагу на цю обставину і вдруге зробила вірний запис, а відмітку про те, що перший запис помилковий не зробила.

З цих пояснень також вбачається, що ОСОБА_1 підтверджує факт неповідомлення нею свого безпосереднього керівника про вказівку ОСОБА_4 підготувати проект наказу № 63 від 21.06.2016, посилаючись на обов`язковість її виконання.

Разом з тим, згідно пояснень ОСОБА_4 від 15.02.2017 (а.с. 99 - 100) "Весь особовий склад Полтавського ОВК був повідомлений, що посаду я здав та з 30.05.2016 року після підпису командувачем військ оперативного командування "Північ" мого рапорту та актів я вже не був військовим комісаром. 21.06.2016 о 8.00 годині ранку я прибув до обласного військового комісаріату на особистому автомобілі, в якому знаходилася моя дружина ОСОБА_7 , отримав документи в відділі особового складу та о 8.30 убув до нового місця служби. Під час перебування в військовому комісаріаті я нікуди не заходив і ніяких задач особовому складу ОВК не ставив. На той час я не мав ніяких повноважень і особовий склад ОВК мені не підпорядковувався. Тому по суті пояснюю, що з незрозумілих мотивів але наказ № 63 від 21.06.2016 року сфальсифіковано, всі посадові особи військового комісаріату знали, що я не військовий комісар, тому цей наказ не міг бути облікованим, прийнятим до виконання. Також в той день було підписано наказ № 63 від 21.06.2016 військовим комісаром ОСОБА_5 "Про звільнення ОСОБА_8 ", про що свідчить запис в книзі обліку наказів, тому той наказ, який сфальсифіковано мав би бути за № 64 від 21.06.2016, тому можна зробити висновок що наказ зроблено було не 21.06.2016, а пізніше, тому і був він вписаний в журнал реєстрації наказів між № 63 і № 64 за № 63. А наказ № 63 від 21.06.2016 року, що був підписаний військовим комісаром ОСОБА_5 "Про звільнення ОСОБА_8 " зник взагалі. Враховуючи всі наведені мною пояснення наказ № 63 від 21.06.2016 мною не підписувався".

Як встановлено службовим розслідуванням, до проекту наказу № 63 від 21.06.2016, використовуючи повноваження в особистих (приватних) інтересах, ОСОБА_1 включила себе самовільно та безпідставно, за відсутності відповідного рапорту свого безпосереднього начальника, в якому були б зазначені розміри премії і показники її внеску в загальні результати роботи як підстави для виплати премії і критеріїв визначення розміру премії. Про отримання доручення від ОСОБА_4 вона своєму безпосередньому керівнику начальнику відділення персоналу всупереч ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну службу» не повідомила.

Крім цього, ОСОБА_1 була безпідставно премійована (без відповідного рапорту свого безпосереднього начальника) за наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.01.2016 № 5, від 01.02.2016 № 7, від 24.02.2016 № 14, від 24.03.2016 № 18, від 28.03.2016 № 29, від 12.04.2016 № 37, від 25.05.2016 № 55, від 12.07.2016 № 69. Проекти цих наказів підготовила особисто вона або за погодженням із нею працівник ОСОБА_9 . Про підготовку проектів цих наказів ОСОБА_1 своєму безпосередньому керівнику не повідомляла.

Під час проведення перевірки начальник відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_10 (а.с. 91 93) підтвердив факт допущених ОСОБА_1 порушень законодавства, та, зокрема, той факт, що жодного рапорту від начальників відділів протягом року до відділення персоналу щодо преміювання працівників не надходило. Щодо вищеперерахованих наказів зазначив, що він їх не погоджував.

Офіцер відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_3 капітан ОСОБА_11 пояснив, що з 21 по 25 червня 2016 року у зв`язку із перебуванням ОСОБА_10 у відпустці був допущений до тимчасового виконання обов`язків начальника відділення персоналу. Рапорт про преміювання ОСОБА_1 він не писав. Про відпрацювання проекту наказу № 63 про преміювання працівників ОСОБА_1 йому не доповідала, проект цього наказу він не погоджував (а.с. 95).

Помічник військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 з правової роботи майор юстиції ОСОБА_12 пояснив, що на останній сторінці наказу № 63 стоїть його підпис, але зміст цього наказу він бачить вперше, проект наказу про преміювання працівників у великих розмірах не погоджував (а.с. 96).

Заступник військового комісара по роботі з особовим складом підполковник ОСОБА_13 пояснив, що відповідні накази про заохочення працівників з нагоди державних свят зареєстровані наступними наказами за наказом № 63, про що особі, яка готувала проект наказу № 63, не могло бути невідомо. На зворотному аркуші наказу підпис про погодження проекту наказу належить йому, проте в такій редакції проект наказу він не погоджував (а.с. 97- 98).

Як вбачається з посадової інструкції спеціалісту відділення персоналу Полтавського ОВК, затвердженої військовим комісаром 01.06.2016 (а.с. 123 127) спеціаліст відділення персоналу здійснює ведення наказів по особовому складу, ведення книги обліку наказів (по особовому складу); відпрацьовує проекти наказів щодо грошового забезпечення, преміювання та інших; готує проекти наказів по стройовій частині, особовому складу та погоджує з помічником військового комісара з правової роботи, за необхідністю з представниками відділу фінансового забезпечення; надає підготовлену інформацію (проекти документів) начальнику відділення персоналу для перевірки (погодження).

Згідно пункту 1.3. Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 200 від 16.09.2013 (а.с. 128 131) персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні службових документів, їх відповідність чинному законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують.

Пунктом 2.3.3 Інструкції передбачено, що по стройовій частині видаються, зокрема, накази з питань преміювання військовослужбовців, державних службовців та працівників. Підпунктом 2.10.1.4 визначено, що проекти наказів командира військової частини та додатки до них візуються працівником, який створив документ, керівником структурного підрозділу, в якому його створено, посадовими особами, визначеними у проекті документів як виконавці завдань, що містяться в ньому, керівником служби діловодства, іншими посадовими особами, яких стосується документ.

Згідно підпункту 2.10.1.5 юридичним підрозділом військової частини обов`язково візуються за наявності всіх необхідних віз (погоджень) усі проекти розпорядчих документів нормативно правового характеру, а також накази по особовому складу. Проекти наказів, що подаються для підписання командиру військової частини, обов`язково візуються (погоджуються) їх заступниками відповідно до розподілу повноважень та обов`язків.

Згідно частини 5 статті 52 Закону України «Про державну службу» премії випла -чуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації.

На виконання зазначених норм законодавства у Полтавському ОВК було розроблено за погодженням з профспілковим комітетом і затверджено військовим комісаром Положення про преміювання працівників Полтавського ОВК, М(Р)ВК області на 2016 рік (а.с. 76 77).

Пунктом 3.2. Положення встановлено, що проект наказу про преміювання вноситься начальником відділення персоналу за погодженням з начальником відділу фінансового забезпечення. Керівники структурних підрозділів Полтавського ОВК щомісяця до 25 числа подають начальнику відділення персоналу рапорти на преміювання.

Згідно частини 1 статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Пунктом 5 частини 2 статті 65 цього закону до дисциплінарного проступку віднесено невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень. А пунктом 9 частини 2 статті 65 - використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб.

Врахувавши викладені обставин суд дійшов висновку що матеріалами справи в повній мірі підтверджено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у вигляді порушення вимог частини 4 статті 9 Закону України "Про державну службу", пункту 3.2. Положення про преміювання працівників Полтавського ОВК, М(Р)ВК області на 2016 рік, затвердженого 31.12.2015 та підпунктів 1.3., підпункту 2.3.3, 2.10.1.4, 2.10.1.5 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 200 від 16.09.2013.

Позивачем факту вчинення нею дисциплінарного проступку не спростовано та належних доказів на підтвердження цього не надано. Посилання позивача на те, що відповідальність за наказ має нести той, хто його підписав категорично спростовується вищезначеною нормою пункту 1.3. Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 200 від 16.09.2013, якою визначено, що персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні службових документів, їх відповідність чинному законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують.

Перевіряючи правомірність обрання дисциплінарного стягнення до позивача суд виходить з наступного.

Згідно пункту 3 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано.

Це узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п.70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії"; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 04 березня 2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії".

При цьому стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, за якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь - якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовими питаннями правового спору (п. 111 рішення від 31 липня 2008 року у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки"; п. 157 рішення від 21 липня 2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру"; п. 44 рішення від 22 листопада 1995 року у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства; п. 4 рішення Європейської комісії з прав людини щодо прийнятності від 08 березня 1994 року у справі "Ісксон та 8 інших проти Об`єднаного королівства"; п. 47 -56 рішення від 2 грудня 2010 року у справі "Путтер проти Болгарії".

Види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування регулюються статтею 66 Закону України "Про державну службу", якою передбачено такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Згідно частини 4 цієї статті у разі вчинення державним службовцем систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Згідно частини 5 цієї ж статті звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Частиною 1 статті 67 Закону України "Про державну службу" регламентовано, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Як вбачається з дисциплінарної справи (а.с. 63), при обранні виду дисциплінарного стягнення дисциплінарна комісія врахувала обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Статтею 74 Закону України "Про державну службу" встановлено гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення

Так частиною 1 цієї статті визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Згідно частини 2 та 3 цієї статті дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

Враховуючи те, що фактів притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за невиконання посадових обов`язків службовим розслідуванням встановлено не було, суд не може погодитися із формулюванням висновків дисциплінарної комісії щодо вчинення ОСОБА_1 систематично неналежного виконання посадових обов`язків, що саме по собі виключає можливість застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність згідно частини 4 статті 66 Закону України "Про державну службу".

Між тим, службовим розслідуванням встановлено та в судовому засіданні підтверд -жено факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 9 частини 2 статті 65 закону у вигляді використання повноважень в особистих (приватних) інтересах, за яке згідно частини 5 статті 66 закону передбачено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

Обираючи вид дисциплінарного стягнення військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 погодившись із поданням дисциплінарної комісії не застосував до ОСОБА_1 крайній захід дисциплінарного впливу у вигляді звільнення, обмежившись попередженням про неповну службову відповідність.

Таким чином, дисциплінарне стягнення застосоване до ОСОБА_1 відповідає ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця та не порушує гарантій та принципів дисциплінарної відповідальності державного службовця.

Враховуючи вищевикладене оскаржений наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 115 від 06.03.2017 про застосування до спеціаліста відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 державного службовця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення є правомірним, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 23.05.2017.

Суддя К.І. Клочко