Справа № 205/7268/16-а (2-а/205/20/17)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2017 рокусправа № 205/7268/16-а (2-а/205/20/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

відповідача: - Мороз Н.М. (дов.від 27.02.2017 р.), ОСОБА_7 (дов.від 13.02.2017 р.)

прокурор: - Шустова В.А. (посвідчення №034470)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський індустріально-педагогічний технікум"

на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 р. у справі № 205/7268/16-а (2-а/205/20/17)

за позовом Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2

до Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський індустріально-педагогічний технікум"

третя особа Служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпропетровську ради

про визнання неправомірною бездіяльність та стягнення одноразової грошової допомоги особам з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування віком від 18 до 23 років, -

ВСТАНОВИВ:

"28" вересня 2016 р. Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №4, що діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський індустріально-педагогічний технікум" в якому просив визнати протиправною бездіяльність та стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу особам з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування віком від 18 до 23 років.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо невиплати дітям вихідної допомоги після закінчення навчання.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 р. у справі № 205/7268/16-а (2-а/205/20/17) адміністративний позов Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 до Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський індустріально-педагогічний технікум" Служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпропетровську ради про визнання неправомірною бездіяльність та стягнення одноразової грошової допомоги особам з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування віком від 18 до 23 років - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати випускникам з числа дітей-сиріт та позбавлених батьківського піклування ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому відповідно до вимог ст.. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Зобов'язано відповідача вчинити дії щодо нарахування та виплати випускникам з числа дітей-сиріт та позбавлених батьківського піклування ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, відповідно до вимог ст.. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 закінчили навчання в Дніпропетровському індустріально-педагогічному технікумі. Відповідно до вимог чинного законодавства, випускники навчальних закладів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Всупереч наведеним нормам, відповідачем відмовлено у виплаті грошової допомоги з підстав того, що випускники не працевлаштувались після закінчення навчання. Дослідивши встановлені по справі обставини, та з врахуванням приписів законодавства, що регулює спірні відносини, суд дійшов висновку, що право на отримання грошової допомоги закріплено на законодавчому рівні без будь-якої обмежувальної умови, а тому дії відповідача щодо відмови у виплаті допомоги визнано протиправними. Наведене обумовило прийняття рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відмова в задоволення вимоги про стягнення допомоги обумовлена тим, що суперечить приписам Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а також виходять за межі повноважень прокуратури та суду, оскільки є втручанням в дискерцію суб'єкта владних повноважень.

Не погодившись з постановою суду, Державним вищим навчальним закладом "Дніпропетровський індустріально-педагогічний технікум" подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 р. у справі № 205/7268/16-а (2-а/205/20/17), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що відповідачу, як державній установі не виділено асигнувань на покриття подібних витрат, а тому можливість виплати одноразової грошової допомоги відсутня.

Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під ас апеляційного перегляду справи, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 у 2016 році закінчили навчання в Дніпропетровському індустріально-педагогічному технікумі.

ОСОБА_3 закінчив навчальний заклад та здобув професію «майстер виробничого навчання, технік-механік», отримав диплом 30 червня 2016 року, продовжив навчання в Національній Металургійній Академії.

Відповідно до витягу з обліку-статистичної картки дитини сироти та дитини позбавленої батьківського піклування ОСОБА_3 перебуває на обліку в Службі у справах дітей Синельниковської райдержадміністрації Дніпропетровської області та має статус дитини позбавленої батьківського піклування.

ОСОБА_4 закінчила навчальний заклад та здобула професію «майстра виробничого навчання, менеджер з обслуговування населення» та 30 червня 2016 року отримала диплом. ОСОБА_4 продовжила навчання в Національній Металургійній Академії.

Відповідно до витягу з обліково-статистичної картки дитини-сироти та дитини позбавленої батьківського піклування Служби у справах дітей Царичанської райдержадміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_4має статус дитини-сироти.

ОСОБА_2 закінчив навчальний заклад та здобув професію «майстер виробничого навчання» та 30 червня 2016 року отримав диплом. ОСОБА_2 продовжив навчання в Національній Металургійній Академії.

Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради №394 від 21.08.2009 року ОСОБА_2 надано статус дитини-сироти.

ОСОБА_5 закінчив навчальний заклад та здобув професію «майстер виробничого навчання, технік-механік» та отримав диплом 30.06.2016 року. ОСОБА_5 продовжив навчання в Національній Металургійній Академії.

ОСОБА_5 є особою із числа дітей-сиріт віком від 18 до 23 років, батьки якої померли після 18 років.

В липні 2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 звертались до відповідача із заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у з працевлаштуванням.

Відповідачем відмовлено у виплаті грошової допомоги з посиланням на те, що позивачі не працевлаштовані, а отже не мають права на отримання даної допомоги.

Не погодившись з позицією навчального закладу, позивачі звернулись до суду за захистом порушеного права.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає вмотивованими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року, до дітей, позбавлених батьківського піклування відносяться діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав.

Частинами 1-3 ст. 8 Закону України 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року передбачено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону № 2342-IV Закону України 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому, ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Частиною 7 цієї статті визначено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Відповідно до п.п. 1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 року № 226 дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом.

Розмір одноразової грошової допомоги, який підлягає виплаті при випуску з навчального закладу, на забезпеченні якого перебували, зокрема, діти - сиріти та визначений Законом, не узгоджується з розміром такої одноразової грошової допомоги за Постановою КМУ №226.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Виходячи з пріоритетності законів над іншими підзаконними актами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосуванню підлягають норми Закону № 2342-IV, а не Постанови КМУ №226.

Доводи скаржника щодо необхідності працевлаштування позивачів для виплати допомоги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» такої вимоги не містить.

В решті, доводи апеляційної скарги повністю повторюють заперечення до адміністративного позову, що повністю розглянуті та спростовані судом першої інстанції, свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи не знайшли.

Враховуючи встановлені по справі обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду і підстави для скасування постанови відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський індустріально-педагогічний технікум" на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 р. у справі № 205/7268/16-а (2-а/205/20/17) - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 р. у справі № 205/7268/16-а (2-а/205/20/17) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко