Справа № 810/103/16
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року 810/103/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" (далі позивач, Товариство) з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі відповідач, Митниця), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 16.07.2015 №100250002/2015/000039/2 та від 09.11.2015 №100250002/2015/000154/2 (далі оскаржувані рішення).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та пояснив, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, позивач визначив його митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту), заявив цей показник у деклараціях митної вартості, до яких додав документи, що її підтверджують, згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. Однак, відповідач не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару, протиправно прийняв оскаржувані рішення. Вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави вимагати (пропонувати) подання додаткових документів, не приймати митну декларацію, відмовляти у митному оформленні товару та приймати рішення про коригування митної вартості товарів. У звязку із зазначеним, просить суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що під час здійснення митного контролю у Митниці виникли сумніви щодо достовірності наданих декларантом до митного оформлення документів, оскільки ці документи містили розбіжності та не містили всі складові митної вартості, внаслідок чого визначення митної вартості імпортованого Товариством товару за шостим (резервним) методом вважає законним. У звязку з вищевикладеним вважає, що оскаржувані рішення є правомірними, винесеними Митницею з дотриманням вимог чинного законодавства.

6 грудня 2016 року суд постановив ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №21611475 від 14.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" зареєстроване як юридична особа з 02.12.2002.

11 липня 2014 року між ТОВ "Фоззі-Фуд" та "Weihai Longfeng Silica Gel CO LTD" (Китай) був укладений контракт купівлі-продажу товарів №022/14 (далі Контракт), згідно з п.1.1. якого Продавець продає, а Покупець (позивач) купує товар (силікагель) в асортименті, кількості та по цінам у відповідності до додатку №1, який є невідємною частиною цього Контракту.

Товариство імпортувало в Україну товар, а саме силікагелевий гігієнічний наповнювач для котячих туалетів, код УКТЗЕД НОМЕР_1, виробник Weihai Longfeng Silica Gel CO LTD, для митного оформлення якого до Митниці були подані такі митні декларації: №100250002/2015/057115 від 15.07.2015; №100250002/2015/060872 від 09.11.2015.

На підтвердження задекларованої митної вартості за МД №100250002/2015/057115 від 15.07.2015 Товариством до Митниці були надані наступні документи, які відповідно до ст. 53 Митного кодексу України підтверджують митну вартість (перелік вказано у графах 44 вказаних МД під кодами зазначеними поряд з кожним документом у дужках), зокрема: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (код 1602); міжнародні автомобільні накладні (CMR) (код 2730); коносамент (Bill of Landing) (код 2761); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг (код 3004), виписка з бухгалтерської документації (код 301 1); прас-лист виробника товару (код 3014); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (код 3016); рахунки-фактури (інвойси) (код 3105); пакувальний лист (код 3141); страховий поліс (код 3530); доповнення до зовнішньоекономічного договору (код 4103); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів(код 4104); договір (контракт) про перевезення (код 4301); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (код 5501); інформація про позитивні результати здійснення екологічного контролю (код 5502); інформація про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару (код 5503); інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (код 5504); сертифікат про походження товару форми А (код 7001); комерційна пропозиція (код 9000); платіжне доручення в іноземній валюті (код 9000); договір страхування (код 9000); лист (код 9000); копія митної декларації країни відправлення (код 9610). Аналогічні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару були подані з МД №100250002/2015/060872 від 09.11.2015.

Під час митного контролю у посадової особи митного органу виникли сумніви стосовно заявленої митної вартості, оскільки у наданих декларантом до митного оформлення для підтвердження митної вартості товару документах містились наступні розбіжності.

Відповідно до пункту 2.1 контракту від 11.07.2014 22/14 ціна включає в себе вартість продукції, тари, термоусадочної упаковки, пакування, маркування, навантаження, витрати з митного оформлення товару в країні Продавця, тобто відсутня така складова митної вартості як вартість робіт повязаних із пакуванням та не виконується умова наявності всіх складових митної вартості. Неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості його упаковки не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на упаковку, з урахуванням яких було сформовано вартість імпортованого товару.

Згідно з п.1.1. Контракту, продавець продає товар (силікагель) в асортименті, кількості та по цінам у відповідності до додатку №1, який до митного оформлення не надавався. Також, відповідно до п. 8.1. Контракту, оплата товару здійснюється на підставі проформи, яка на момент митного оформлення не надавалась. В довідці про транспортні витрати не зазначається, що вантаж страхувався.

До митного оформлення надавався страховий поліс компанії "Граве Україна", відповідно до пояснення Інкотермс 2010 щодо розміру страхування страхова сума повинна складати 110 відсотків. В наданому полісу зазначена сума, яку немає можливості прорахувати, таким чином, виникають сумніви щодо складової митної вартості, а саме в розрахунку суми страхування. В страховому полісі йде посилання на договір страхування від 06.12.13 №01014611. Враховуючи зазначене, в розділі 1 п 1.1.1 договору страхування, зазначаються умови страхування а саме, наявність додатку №1 - Повідомлення, в якому зазначається опис вантажу, маршрут, номери інвойсу страхові суми, та відповідно до розділу 3 договору сума страхування відповідно додатку - Бордеро Додаток №2, які до митного оформлення не надавались.

Надані експертні висновки Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати від 15.07.2015 №Ц-385 не можуть бути підґрунтям у вирішенні питання визначення митної вартості, оскільки експертом вартісний аналіз проводився на підставі документів (зазначених у пункті 6 висновку) фірми-виробника товару, орієнтовану безпосередньо на ТОВ "Фоззі-Фуд".

У звязку із зазначеним, електронними повідомленнями Митниці від 15.07.2015 та від 09.11.2015 позивачу було запропоновано подати додаткові документи, визначені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, а саме: виписки з бухгалтерської документації; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та інші.

На вимогу митного органу позивачем направлено листи вих. №1321 від 16.07.2015 та вих. №2390 від 09.11.2015, з якими було надано зовнішньоекономічний договір та додатки до нього, рахунок про надання транспортно-експедиційних послуг, страховий поліс а також вказано, що запитуванні у позивача документи вже подавались останнім до митної декларації, а інших документів на даний момент немає можливості надати, так як останні надаються лише у випадку їх наявності.

У звязку із вищеописаними розбіжностями в поданих позивачем до митного оформлення документах, а також тим, що ним не було надано додатково затребуваних документів, відповідачем відмовлено у митному оформленні відповідного товару за заявленою позивачем митною вартістю та прийнято оскаржуване рішення, яким вартість товару визначена на основі резервного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів (наявної в митного органу інформації).

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача та вважаючи їх протиправним та небогрунтованим, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини, є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI (далі МК).

Згідно з статтею 49 МК, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до положень статей 50, 52 МК, відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 Кодексу.

Частиною першою статті 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК, митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї норми перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Суд відхиляє посилання митного органу, як на підстави для витребування у позивача додаткових документів, а саме неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості його упаковки, оскільки відповідно до пункту 2.1 контракту від 11.07.2014 22/14 ціна включає в себе вартість продукції, тари, термоусадочної упаковки, пакування, маркування, навантаження, витрати з митного оформлення товару в країні Продавця.

Разом з тим, згідно з пунктом 1.1. Контракту продавець продає товар (силікагель) в асортименті, кількості та по цінам у відповідності до додатку №1, який є його невідємною частиною, однак до митного оформлення, а також в ході судового розгляду, не надавався, чим позивач не дотримався пунктом 2 частини другої статті 53 МК, якою встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності.

Також, відповідно до пунктом 8.1. Контракту оплата товару здійснюється на підставі проформи, яка на момент митного оформлення, а також в судовому засіданні Товариством не надавалась.

Відповідно до положень Інкотермс 2010 щодо розміру страхування страхова сума повинна складати 110 відсотків. До митного оформлення надавався страховий поліс компанії "Граве Україна", в якому зазначена сума, яку немає можливості прорахувати.

Згідно пункту 2 частини шостої статті 54 вказаного Кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами десятою - дванадцятою статті 264 МК передбачено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною першою статті 55 цього Кодексу передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У статті 57 вказаного Кодексу закріплені правила застосування методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Згідно частини 1 цієї статті, митна вартість визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приписами частин другої пятої статті 57 МК встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена частиною другою статті 58 Митного кодексу України. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норми свідчить на користь висновку, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обовязок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість підстав для витребування у позивача додаткових документів та сумніву щодо заявленої митної вартості товару в цілому.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд приходить до висновку, що такі у сукупності не ідентифікують оцінюваний товар, містять розбіжності та не містять обєктивних даних, що піддаються обчисленню, та підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

З огляду на зазначені обставини та приведені норми, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено неможливості застосування заявленого позивачем методу визначення митної вартості за ціною договору, а також про правомірність відмови у прийнятті митних декларацій позивача та про обґрунтованість підстав для прийняття оскаржуваних рішень про коригування їх митної вартості. Отже, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Басай О.В.