Справа № 819/639/17
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/639/17

22 травня 2017 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Твердохліб Н.В.

за участю: представника позивача Савки О.С.

представника відповідача Білана Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Тернопільського державного науково - технічного підприємства "Промінь" про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося з адміністративним позовом до Тернопільського державного науково - технічного підприємства (далі - Тернопільське ДНТП "Промінь") про стягнення адміністративно-господарських санкцій в розмірі 54700 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875-ХІІ від 21.03.1991 року передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідачем не був виконаний норматив для працевлаштування інвалідів, оскільки середньооблікова чисельність працюючих у 2016 році складала 40 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 1 особа, а норматив для працевлаштування інвалідів становить 2 особи.

Відтак, за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, на підставі статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70 відповідачу нараховано до сплати 54700 грн. адміністративно-господарських санкцій.

Оскільки відповідачем вказані санкції в добровільному порядку до Державного бюджету України не перераховано, вони підлягають стягненню в судовому порядку, що і стало причиною звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. У письмових запереченнях від 10.05.2017 року (а.с.19-20) та в судовому засіданні зазначив, що зобов'язання, передбачені Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", відповідачем виконані, що виключає настання відповідальності та застосування адміністративно-господарських санкцій. У 2016 році товариством було вжито всіх необхідних заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. Тернопільське ДНТП "Промінь" здійснювало заходи для працевлаштування інвалідів, а саме: листом від 08.12.2016 року № 1176 інформувало Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів про наявні вакансії для працевлаштування інвалідів по професіях слюсар контрольно-вимірювальних приладів і автоматики та токар. Крім того, підприємство інформувало Тернопільський міськрайонний центр зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів шляхом подання звітності форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" 11.05.2016 року та повторно 22.09.2016 року, а також листом від 08.12.2016 року № 1175. З метою працевлаштування інвалідів в 2016 році Тернопільський міськрайонний центр зайнятості надавав направлення на працевлаштування інвалідів в Тернопільське ДНТП "Промінь" громадянам ОСОБА_4 на посаду головного бухгалтера та ОСОБА_5 на посаду слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів і автоматики, однак направлені особи відмовилися від даної роботи.

Таким чином, представник відповідача стверджує, що Тернопільське ДНТП "Промінь" виконало всі вимоги чинного законодавства щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, оскільки ним виділено та створено робоче місце для працевлаштування інваліда та повідомлено службу зайнятості у встановленому законом порядку про наявність такої вакансії, а тому в діях товариства відсутній склад правопорушення, що є обов'язковою умовою застосування штрафних санкцій. Крім того, Тернопільське ДНТП "Промінь" з 23.08.2016 року перебуває у стані досудової санації згідно ухвали господарського суду Тернопільської області від 23.08.2016 року в справі № 921/476/16-г/11.

У зв'язку з вищенаведеним представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з Тернопільського ДНТП "Промінь" адміністративно-господарських санкцій.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Згідно поданого відповідачем Тернопільським ДНТП "Промінь" до Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік за формою №10-ПІ, при середньообліковій кількості штатних працівників облікового складу 40 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складала 1 особу при нормативі 2 особи. (а.с.7)

Товариством не було виконано нормативи щодо кількості працевлаштування інвалідів у 2016 році у кількості, визначеній чинним законодавством, тому Тернопільським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів нараховано адміністративно-господарські санкції в сумі 54700 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с.6) Оскільки відповідачем вказані санкції в добровільному порядку не сплачено, позивач звернувся до суду про стягнення вказаних сум в судовому порядку.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року №875-ХІІ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закон № 875-ХІІ).

Згідно з частиною другою статті 17 Закону №875-ХІІ підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Частинами першою, другою статті 19 Закону № 875-ХІІ встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Відповідно до норм статті 20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (частина четверта статті 20 Закону №875-ХІІ).

Аналізуючи наявні та досліджені в матеріалах справи докази, суд вважає, що відповідачем було виконано всі необхідні заходи по створенню робочих місць для інвалідів і їх працевлаштуванню та дотримано вимоги, встановлені статтею 19 Закону №875-ХІІ, а тому підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій відсутні.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Частиною третьою статті 18 цього Закону визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши вищенаведене, суд зазначає, що обов'язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу, покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

Згідно наказу Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316 "Про затвердження форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання" формою звітності роботодавців про наявність вакантних місць, в тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, є форма № 3-ПН, яка, заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії.

З огляду на вищезазначене, звіт за формою 3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування інвалідів і, водночас, запитом про направлення на підприємство інвалідів для працевлаштування.

Судом встановлено факт невиконання відповідачем нормативу по працевлаштуванню інвалідів у 2016 році, однак суд вважає, що вини товариства в цьому немає, оскільки відповідач вживав необхідні заходи по створенню робочих місць та працевлаштуванню інвалідів, а саме: листом від 08.12.2016 року № 1176 Тернопільське ДНТП "Промінь" інформувало Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів про наявні вакансії для працевлаштування інвалідів по професіях слюсар контрольно-вимірювальних приладів і автоматики та токар. (а.с.21) Крім того, підприємство інформувало Тернопільський міськрайонний центр зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів шляхом подання звітності форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" 11.05.2016 року та повторно 22.09.2016 року, а також листом від 08.12.2016 року № 1175. (а.с.22-26) З метою працевлаштування інвалідів в 2016 році Тернопільський міськрайонний центр зайнятості надавав направлення на працевлаштування інвалідів в Тернопільське ДНТП "Промінь" ОСОБА_4, направлення від 06.10.2016 року (а.с.21) на посаду головного бухгалтера та ОСОБА_5, направлення від 06.12.2016 року (а.с.13) на посаду слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів і автоматики. Однак направлені особи відмовилися від даної роботи, що відображено у вищезгаданих направленнях, а також у листі Тернопільського міськрайонного центру зайнятості від 13.05.2017 року № 07/1470 щодо особистої відмови від працевлаштування ОСОБА_5 (а.с.44)

Таким чином, створене робоче місце залишилося вакантним не з вини товариства.

Поряд з цим, фактів відмови зі сторони відповідача у працевлаштуванні інвалідів за 2016 рік не встановлено.

Тобто Тернопільським ДНТП "Промінь" були вжиті всі заходи по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу.

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення порушення, а факт не працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян, у зв'язку з їх відсутністю, не може слугувати підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій, за відсутності вини юридичної особи.

Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України (постанови № 21-60а11 від 20.06.2011 року; № 21-105а12 від 26.06.2012 року; № 21-95а13 від 02.04.2013 року), згідно якої обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування, за умови, що підприємство вжило усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. При цьому такими заходами є подання підприємством до центру зайнятості звітів по формі 3-ПН про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, тобто факт повідомлення компетентного держаного органу про виділення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог і вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 2,6,11,86,94,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Тернопільського державного науково - технічного підприємства "Промінь" про стягнення адміністративно-господарських санкцій в розмірі 54700 грн. відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.