Справа № 468/1140/16-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 468/1140/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Янчук С.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції України на постанову Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Херсон Департаменту патрульної поліції Семчишина Максима Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Херсон Департаменту патрульної поліції Семчишина Максима Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувану постанову винесено поліцейським безпідставно, за відсутності об'єктивного та повного з'ясування обставин у справі, без врахування принципів застосування адекватної міри покарання у разі доказовості вчинення порушення.

Постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2017 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Департамент патрульної поліції України звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, адміністративний позов задовольнити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

14 жовтня 2016 року відповідачем було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., в тексті якої відповідач вказав, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Мерседес Спрінтер», д.н. НОМЕР_1, на 168 км автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» здійснив обгін транспортного засобу, при цьому перетнув вузьку суцільну дорожню горизонтальну лінію розмітки 1.1 Д.2 ПДР України, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи ні відповідачем ні Департаментом патрульної поліції Національної поліції України не надано доказів, які б спростували доводи позивача щодо неправомірного накладання на нього оскаржуваної постанови.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративне правопорушення Закону України «Про національну поліцію», та Закону України «Про дорожній рух».

В апеляційній скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2017 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність в тому числі за порушення вимог дорожніх знаків.

Як вбачається з матеріалів справи інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Херсон Департаменту патрульної поліції Семчишиним Максимом Володимировичем винесено відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення, оскільки керуючи транспортним засобом «Мерседес Спрінтер», д.н. НОМЕР_1, на 168 км автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» здійснив обгін транспортного засобу, при цьому перетнув вузьку суцільну дорожню горизонтальну лінію розмітки 1.1 Д.2 ПДР України, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію оскаржуваної постанови від 14 жовтня 2016 року колегією суддів встановлено, що з тексту даної постанови не можна встановити обставини здійснення позивачем вищевказаного правопорушення, а саме факту здійснення позивачем перетину вузької суцільної дорожньої горизонтальної лінії зі швидкістю більше 30 км/год.

Окрім того, з даної постанови вбачається, що позивач надав пояснення, згідно якого він не згоден з прийнятою щодо нього постановою, оскільки здійснив перетин суцільної лінії у зв'язку з необхідністю у здійсненні обгону автотранспорту, який рухався зі швидкістю 29 км/год., при цьому не перешкоджаючи руху іншим транспортним засобам.

Згідно розділу 34 ПДР України лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Статтею 86 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який в даному випадку не надав до суду допустимих достатніх фактичних даних (фіксація технічними засобами та ін.) на підтвердження правомірності винесення постанови, яка оскаржується фізичною особою, сама постанова не є достатньою підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності і доказом вини позивача, оскільки цей висновок не підтверджується сукупністю достатніх та допустимих доказів, а навпаки спростовується поясненнями позивача, а, отже, не відповідає вимозі їхньої достатності, що свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачеві.

Також колегія суддів зазначає, що відповідачами ні до суду першої ні до суду апеляційної інстанції не надано жодних належних доказів підтвердження здійснення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та норми діючого законодавства колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо неправомірного винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв