Справа № 826/20250/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 травня 2017 року № 826/20250/15

Колегія суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів Арсірія Р.О. Кузьменка В.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до треті особиНаціонального банку України 1) Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" 2) ОСОБА_2
провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного банку України, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2016 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду, яке набрало законної сили 06.11.2014, задоволено позовні вимоги позивача до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" та стягнуто грошові кошти за договорами про банківський строковий вклад, водночас навіть після відкриття виконавчого провадження 14.02.2015 вказане рішення суду виконано не було, з огляду на що відповідач, відповідно до положень статті 75 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", мав прийняти рішення про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до категорії проблемних.

Позивач через канцелярію суду подала клопотання щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що у статистичній звітності Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" що подавалась протягом 2014- 2015 років інформація про наявність невиконаних вимог клієнтів була відсутня. Також відповідач зазначив про те, що 17.09.2016 прийнято постанову № 612 про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до категорії неплатоспроможних.

Представник відповідача та третьої особи 1, третя особа 2 у судове засідання не прибули, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Підчас судового розгляду справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

10.12.2014 ОСОБА_1 звернулась до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" за заявою в якій зазначила про те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2014 та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2014 Публічне акціонерне товариство банк «Фінанси та Кредит» зобов'язане сплатити на її користь: за договором №300131/30652/6-14 від 31.03.2014 року: суму вкладу у розмірі - 300 000,00 грн., суму невиплачених відсотків за період з 31.03.2014 року по 08.08.2014 року в розмір - 751,25 грн., 3% річних за період з 23.04.2014 по 08.08.2014 в сумі 2663,01 грн. та інфляційні втрати в сумі 12900,00 грн; за договором №8628/370-13 від 01,07.2013: суму вкладу у розмірі - 1 250 000,00 грн.; суму відсотків за період з 01.04.2014 по 08.08.2014 в розмірі 85 479,45 грн.,3% річних в сумі 3390.41 грн., інфляційні втрати в сумі 5000 грн: за договором - заявою № 46037/370-13 від 09.12.2013 - проценти за період з 01.04.2014 по 08.08.2014 в сумі 187 609,59 грн. та виклала прохання повернути належні їй грошові кошти в розмірі 1871793,71 грн. шляхом їх видачі через касу банку.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевчеківського районного управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження ВП № 46487445 від 14.02.2015 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №761/15595/14-ц виданого 08.01.2015 Шевченківським р/с про стягнення боргу у сумі 1871793,71 грн. боржником за яким є ПАТ "Банк "Фінанси та кредит".

28.08.2015 позивач звернулась до суду з позовом щодо визнання протиправною бездіяльності Національного банку України щодо невіднесення ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до категорії проблемних відповідно до пункту 2 частини першої статті 75 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та зобов'язання Національний банк України віднести ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до категорії проблемних та та відповідно до частини восьмої статті 75 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не пізніше 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

17.09.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 612 «Про віднесення ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 171 від 17.09.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

17.12.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 17.12.2015 № 989 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 6 зазначеного Закону відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України.

Статтею 55 Закону України "Про Національний банк України" встановлено, що головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та за кордоном, банківськими групами, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів. Національний банк не здійснює перевірок і ревізій фінансово-господарської діяльності осіб, зазначених у цій статті.

Частиною першою статті 66 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України у таких формах, зокрема, адміністративне регулювання: реєстрація банків і ліцензування їх діяльності; встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; нагляд за діяльністю банків; надання рекомендацій щодо діяльності банків.

Згідно з частинами першою та другою статті 67 зазначеного Закону метою банківського нагляду є стабільність банківської системи та захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках. Наглядова діяльність Національного банку України охоплює всі банки, їх відокремлені підрозділи, афілійованих та споріднених осіб банків, банківські групи, учасників банківських груп на території України та за кордоном, установи іноземних банків в Україні, а також інших юридичних та фізичних осіб у частині дотримання вимог цього Закону щодо здійснення банківської діяльності.

Таким чином, Національний банк України здійснює функцію банківського регулювання і нагляду, головною метою якої є безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів, зокрема, здійснює адміністративне регулювання діяльності банків, яке полягає у тому числі у встановленні вимог та обмежень щодо діяльності банків та застосуванні санкцій адміністративного чи фінансового характеру.

Частиною першою статті 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать:письмове застереження; скликання загальних зборів учасників, ради банку, правління банку; укладення письмової угоди з банком, за якою банк чи визначена угодою особа зобов'язується вжити заходів для усунення порушень, поліпшення фінансового стану банку, підвищення ефективності функціонування та/або адекватності системи управління ризиками тощо; зупинення виплати дивідендів чи розподілу капіталу в будь-якій іншій формі; встановлення для банку підвищених економічних нормативів;підвищення резервів на покриття можливих збитків за кредитами та іншими активами; обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів здійснюваних банком операцій, у тому числі операцій із пов'язаними з банком особами; заборона надавати бланкові кредити; накладення штрафів; тимчасова, до усунення порушення, заборона використання власником істотної участі у банку права голосу (тимчасова заборона права голосу); тимчасове, до усунення порушення, відсторонення посадової особи банку від посади; позбавлення генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій; віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного; відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку.

Відповідно до частини першої статті 75 вказаного Закону Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних за умови його відповідності хоча б одному з таких критеріїв: банк протягом звітного місяця допустив зменшення на 5 і більше відсотків: щоденного розміру регулятивного капіталу нижче встановленого нормативно-правовими актами Національного банку України мінімального розміру регулятивного капіталу - п'ять і більше разів та/або значення нормативу достатності (адекватності) регулятивного капіталу нижче встановленого нормативно-правовими актами Національного банку України нормативного значення цього нормативу - два і більше разів; банк не виконав вимогу вкладника або іншого кредитора, строк якої настав п'ять і більше робочих днів тому, та/або встановлено факти невідображення в бухгалтерському обліку документів клієнтів банку, що не виконані банком у встановлений законодавством України строк; системне порушення банком законодавства, що регулює питання запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму; банк протягом звітного місяця допустив зменшення на 5 і більше відсотків значення хоча б одного з нормативів ліквідності нижче мінімальних нормативних значень, встановлених нормативно-правовими актами Національного банку України, що розраховуються: за щоденними розрахунками - п'ять і більше разів; щодекади - два і більше разів; обсяг негативно класифікованих активів банку (крім санаційного) становить 40 відсотків і більше загальної суми активів, за якими має оцінюватися ризик та формуватися резерв згідно з нормативно-правовими актами Національного банку України; банк не має ефективних та адекватних систем внутрішнього контролю та/або управління ризиками, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку; систематичне подання та/або оприлюднення недостовірної інформації або звітності з метою приховування реального фінансового стану банку, у тому числі щодо операцій із пов'язаними з банком особами.

Згідно з частинами п'ятою, шостою, сьомою та восьмою статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" проблемний банк у строк до 180 днів зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України. Проблемний банк зобов'язаний у строк до семи днів повідомити Національний банк України про заходи, які він вживатиме з метою приведення своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, та на вимогу Національного банку України повідомляти його про хід виконання цих заходів. Національний банк України протягом 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних має право прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Національний банк України зобов'язаний не пізніше ніж через 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Отже, Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних за умови його відповідності хоча б одному з критеріїв визначених частиною першою статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", зокрема у випадку якщо банк не виконав вимогу вкладника або іншого кредитора, строк якої настав п'ять і більше робочих днів тому, та/або встановлено факти невідображення в бухгалтерському обліку документів клієнтів банку, що не виконані банком у встановлений законодавством України строк, який передбачений пунктом 2 вказаної норми та в подальшому не пізніше ніж через 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Позивач у позовній заяві, як на обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" не виплатило їй грошові кошти в розмірі 1871793,71 грн., які його зобов'язано сплатити на її користь рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2014 та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2014, при цьому доказів на підтвердження факту повідомлення відповідача про зазначений факт позивачем суду надано не було, як і не було зазначено про його наявність.

Відповідач в наданих суду запереченнях зазначає про те, що у статистичній звітності Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", що подавалась протягом 2014-2015 років, інформація про наявність невиконаних ним вимог клієнтів була відсутня, на підтвердження чого надав суду копії оборотно - сальдового балансу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" станом на 01.01.2014, на 01.04.2014, на 01.07.2014, на 01.10.2015, на 01.01.2015, на 01.04.2015, на 01.07.2015 та на 01.10.2015.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, у суду відсутні докази на підтвердження факту того, що відповідач був обізнаний про факт того, що Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" не виплатило позивачу грошові кошти в розмірі 1871793,71 грн., які його зобов'язано сплатити на її користь рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2014 та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2014.

Водночас, суд звертає увагу на те, що Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 17.09.2015 № 612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» та від 17.12.2015 № 989 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», якими віднесено Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" категорії неплатоспроможних та в подальшому відкликано банківську ліцензію та ліквідовано.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження повідомлення відповідача про наявність обставини, якими вона обґрунтовує позовні вимоги, у той час, як відповідачем надано суду докази на підтвердження того, що у статистичній звітності Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", що подавалась протягом 2014-2015 років, інформація про наявність невиконаних ним вимог клієнтів була відсутня, а також факт прийняття правлінням Національного банку України прийнято постанов від 17.09.2015 № 612 та від 17.12.2015 № 989 суд дійшов висновку про те. що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко