Справа № 607/13930/16-а
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4800/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І.
суддя Матковська З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадженя в м.Львові апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2017р. по справі № 607/13930/16-а за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

07.12.2016р. ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.07.2016 року.
В обгрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, а тому його пенсія має бути призначена відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, Протоколом №57 засідання комісії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 28.11.2016р. по розгляду питань пов`язаних з призначенням пенсій відмовлено у призначені пенсії. Рішення відповідача було мотивоване тим, що згідно військового квитка, позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 25.05.1986р. по 11.08.1986р. у складі в/ч НОМЕР_1 . Разом з тим, у довідці Державного Галузевого архіву Міністерства оборони України від 23.04.1998р. №51/1/2824 зазначено виїзд ОСОБА_1 у складі в/ч НОМЕР_2 26.05.1986р., але дні виїзду в Чорнобиль і місце дислокації не зазначені. Крім того, у даній довідці також було вказано, що в/ч НОМЕР_2 знаходилася в с.Десна, яка не належить до другої зони відчуження, як зазначено в посвідченні. Поряд з цим, суб`єкт владних повноважень також зазначив, що з наданого позивачем рішення суду, яким встановлено факт перебування позивача в зоні відчуження від 16.06.1993 року № 1276/93 зазначено, що ОСОБА_1 перебував у складі в/ч 21151 м. Чорнобиля, місце дислокації якої належить до першої зони відчуження. Така обставина суперечить виданому посвідченню серії НОМЕР_3 від 11.05.1998 року. Відтак, позивач вважає зазначену відмову протиправною та просить захистити його порушене право.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позов задоволено: визнати протиправною відмову Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з 06.07.2016 року призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області покликається на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач покликається фактично на доводи заперечення до адміністративного позову, яке було подане ним у суду першої інстанції та на висновки викладені у Протоколі №57 засідання комісії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 28.11.2016року по розгляду питань пов`язаних з призначенням пенсій.
Відтак, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
На підставі п.3 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження, так як оскаржене судове рішення прийняте в порядку скороченого провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін, виходячи з наступних мотивів та міркувань.
Колегією суддів апеляційного адміністративного суду встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .
14.09.2016р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно даної норми передбачено призначення пенсій за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років особам, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986р. незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986р. по 31.12.1986р. не менше п`яти календарних днів та на 8 років особам, які працювали у 1987 році від 10 до 14 календарних днів.
До згаданої вище заяви позивач додав довідку Державного Галузевого архіву Міністерства оборони України від 23.04.1998р. №51/1/2824. Зі змісту даної довідки судом встановлено, що в наказі командира військової частини 73448 №121 від 26.05.1986р. відображено виїзд ОСОБА_1 в м.Чорнобиль для ліквідації наслідків аварії з 26.051986р. Крім того, позивач надав військовий квиток серії НОМЕР_4 , де вказано що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 25.05.1986р. по 11.08.1986р. у військовій частині НОМЕР_1 ., а також рішення Тернопільського міського суд від 16.06.1993року про встановлення факту перебування ОСОБА_1 у зоні відчуження з 25.05.1986року по 11.08.1986 рік та участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
За результатом розгляду заяви позивача, рішенням відповідача, оформленим Протоколом №57 засідання комісії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 28.11.2016р., позивачу відмовлено у призначені пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначене рішення мотивоване тим, що згідно військового квитка, позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 25.05.1986р. по 11.08.1986р. у складі в/ч НОМЕР_1 . Разом з тим, у довідці Державного Галузевого архіву Міністерства оборони України від 23.04.1998р. №51/1/2824 зазначено виїзд ОСОБА_1 з в/ч НОМЕР_2 26.05.1986р., але дні виїзду в Чорнобиль і місце дислокації не зазначені. Крім того, у даній довідці також було вказано, що в/ч НОМЕР_2 знаходилася в с.Десна, яка не належить до другої зони відчуження, як зазначено в посвідченні. Поряд з цим, суб`єкт владних повноважень також зазначив, що з наданого позивачем рішення суду, яким встановлено факт перебування позивача в зоні відчуження від 16.06.1993 року № 1276/93 зазначено, що ОСОБА_1 перебував у складі в/ч 21151 м. Чорнобиля, місце дислокації якої належить до першої зони відчуження. Така обставина суперечить виданому посвідченню серії НОМЕР_3 від 11.05.1998 року.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 10 років подано відповідачу необхідні документи.
Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками, враховуючи з наступних обставин.
Статтею 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено призначення пенсій за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років особам, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня року - не менше 5 календарних днів та на 8 років особам, які працювали у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів.
Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 31.07.2014 за № 895/25672 до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»)
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем було надано необхідні документи відповідачу для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Так позивач надав відповідачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_3 та довідку Державного Галузевого архіву Міністерства оборони України від 23.04.1998р. №51/1/2824. Крім того позивач надав і копією військового квитка серії НОМЕР_4 , відповідно до якого в особливих відмітках зазначено, що позивач 26.05.1986р. по 11.08.1986р. приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Крім того, факт перебування позивача у зоні відчуження з 25.05.1986р. по 11.08.1986р. та участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС встановлений рішенням Тернопільського міського суду від 16.06.1993р, а тому згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини встановлені у даному рішенні суду, як такому що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.
Керуючись ст.ст. 160 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2017р. по справі № 607/13930/16-а без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська