Справа № 815/2762/15
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Київ К/800/50478/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.
Гончар Л.Я., Горбатюк С.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі №815/2762/15 за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Міський комерційних банк" Тимошенка Костянтина Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи - Одеська обласна дирекція публічного акціонерного товариства "Міський комерційних банк", ОСОБА_6, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенко Костянтина Володимировича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) про визнання протиправною бездіяльності Фонду щодо невключення позивача у перелік вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційних банк" включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду; зобов'язання Фонду включити позивача в реєстр вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Міський комерційний банк» за рахунок коштів Фонду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині підстав для відмови у задоволенні позову. В іншій частині судове рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.09.2013 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір строкового банківського вкладу №2630/12/131125 (далі Договір вкладу №1) на суму 10000 доларів США строком на 334 дні з процентною ставкою у розмірі 9,9 % річних з можливістю збільшення суми депозиту.

10.09.2013 року ОСОБА_6 вніс 10000 доларів США на строковий депозитний рахунок по договору вкладу №1, що підтверджується квитанцією №4311 від 10.09.2013 року.

25.09.2013 ОСОБА_6 додатково вніс на строковий депозитний рахунок по Договору вкладу №1 90000 доларів США для поповнення депозиту, що підтверджується квитанцією №4886 від 25.09.2013 року.

01.07.2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_6 укладено договір банківського вкладу на вимогу №2620/12/197000 (далі Договір вкладу №2), за яким банк відкрив для ОСОБА_6 депозитний рахунок.

08.08.2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №1 до Договору вкладу №1, згідно якої сторони домовились викласти п.1.3 ч.2 Договору вкладу №1 в наступній редакції: « 1.3 в день закінчення строку дії договору, вклад повертається вкладнику шляхом перерахування суми вкладу на депозитний рахунок вкладника НОМЕР_1, відкритий в ПАТ «Міський комерційний банк» код банку 339339»; викласти п.1.7 ч.2 Договору вкладу №1 в наступній редакції: « 1.7 Повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється банком шляхом безготівкового перерахування на власний рахунок вкладника по зазначеній в п.1.3 ст.№1 частини №2 цього договору».

Відповідно до п.1.1 ч.2 Договору вкладу №1 строк дії цього договору закінчився 10.08.2014 року.

Сума вкладу ОСОБА_6, внесена на його рахунок НОМЕР_1 за Договором вкладу №1 у розмірі 100000 доларів США, у повному розмірі була перерахована 11.08.2014 року на рахунок ОСОБА_6, відкритий у банку за договором вкладу №2, що підтверджується випискою по особовому рахунку від 11.08.2014 року.

02.09.2014 року ОСОБА_6 уклав договір дарування грошових коштів, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крикливою О.М. за реєстровим №2424, за яким ОСОБА_6 подарував позивачу частку вкладу зі свого депозитного рахунку, відкритому у банку за Договором вкладу №2, у розмірі 200000 гривень, що згідно офіційного курсу НБУ на дату укладення договору складає 15374 долари США 38 центів.

Після укладення зазначеного договору дарування позивач звернулась до ПАТ «Міський комерційний банк» із заявою про відкриття банківського рахунку та переоформлення права власності на частку вкладу, яка була їй подарована ОСОБА_6., надавши копію Договору дарування від 02.09.2014 року, однак банком така заява не була задоволена, і вклад на позивача переоформлено не було.

20.11.2014 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.11.2014 року №124, згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Міський комерційний банк» Рязанцева А.В.

29.11.2014 року позивачем було направлено до Фонду, Уповноваженій особі ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк» Рязанцеву А.В., Голові НБУ заяву з проханням включити позивача до списку вкладників для отримання грошових коштів, що формується Фондом, на підставі укладеного 02.09.2014 року Договору дарування.

Листом №21-036/17960/14 від 30.12.2014 року про результати розгляду заяви, Фонд зазначає, що розглянув заяву від 29.11.2014 року, що надійшла від НБУ і зареєстрована Фондом 19.12.2014 року вх.№К-14874/1/14 та повідомляє, що відповідь з зазначеного питання була надана Фондом листом від 22.12.2014 року за вих.№21-036- 16987/14.

Постановою Правління НБУ від 19.03.2015 року №187 була відкликана банківська ліцензія та ліквідовано ПАТ «Міський комерційний банк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Тимошенка К.В. строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що Постановою Правління Національного банку України №387/БТ від 26.06.2014 року зупинено для ПАТ «Міський комерційний банк» здійснення операції щодо відкриття поточних рахунків фізичним особам та зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ «Міський комерційний банк», а оскільки договір дарування частини вкладу між ОСОБА_6 та позивачем був укладений 02.09.2014 року, тобто після прийняття Постанови Правління Національного банку України №387/БТ від 26.06.2014 року, то відкриття рахунку на ім'я позивача та зарахування на нього коштів по договору дарування було неможливим. Тому невключення позивача до реєстру вкладників є правомірним.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині підстав для відмови в позові, суд апеляційної інстанції вказав на те, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки у позивача не виникло правових підстав бути включеною до реєстру вкладників, які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Міський комерційний банк» за рахунок коштів Фонду, оскільки позивачем не було укладено з ПАТ «Міський комерційний банк» договору банківського вкладу чи банківського рахунку і тому позивач не набула статусу вкладника цього банку, а відтак не набула права на отримання відшкодування коштів за вкладом в банку за рахунок коштів Фонду.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з цього приводу звертає увагу на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та врегульовані нормами Положення про порядок відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.09.2012 року за №1548/21860 (далі Положення).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (абз.1 ч.1 ст.26 Закону №4452-VІ).

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 ч.1 ст.2 даного Закону передбачено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Виходячи із приписів статей 1066, 1068 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

За умовами договору вкладу №2630/12/131125 від 10.09.2013 року та договору вкладу №2620/12/197000 від 01.07.2014 року, укладеного між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_6, Банк відкрив ОСОБА_6 депозитний рахунок НОМЕР_1.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Виходячи із викладеного, вкладні (депозитні) рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунка Інструкцією не передбачено.

Відповідно, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не є вкладником ПАТ «Міський комерційний банк» в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому не набув права на отримання коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції, що оскільки позивачем не було укладено з банком договору банківського вкладу чи банківського рахунку, позивач не набула статусу вкладника банку, а відтак не набула права на отримання відшкодування коштів за вкладом в Банку за рахунок коштів Фонду та відсутні правові підстави для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Міський комерційний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: