Справа № 802/193/17-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/193/17-а

Головуючий у 1-й інстанції:Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

24 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Богуславської Вероніки Ігорівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

24 січня 2017 року позивач, ОСОБА_4, звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в якому просила:

-визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області викладену в листі від 02.07.2016 року №Д-10147/0-3442/6-16, у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту);

-зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту);

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Вінницької області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Листом від 02.07.2016 року №Д-10147/0-3442/6-16 Головне управління Держгеокадастру Вінницької області повідомило позивача про те, що вказана ділянка знаходиться в оренді іншої особи згідно договору оренди землі. Відповідно до ч.6 ст.118, Земельного кодексу України у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб необхідно надати погодження землекористувача (нотаріально завірене). Враховуючи викладене, після надання всіх передбачених чинним законодавством документів, клопотання ОСОБА_4 може бути розглянуто по суті Головним управлінням Держгеокадастру Вінницької області.

За результатом розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, Головним управлінням Держгеокадастру Вінницької області (а.с.12) задоволено не було, дозвіл на розробку проекту землеустрою не надано, оскільки позивачем не надано нотаріально посвідчене погодження землекористувача.

Не погоджуючись з відмовою Головного управління Держгеокадастру у Вінницької області позивач звернулась з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а надана ним відмова позивачу є обґрунтованою та мотивованою.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частин 1, 2, пункту а частини 3 статті 22 Земельного кодексу України, визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно п.б ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

Згідно зі частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини 3 статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У такому клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу, може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту). До вказаної заяви позивачем долучено викопіювання з кадастрової карти, копія паспорту, копія ідентифікаційного номеру, клопотання про дозвіл на розробку.

Листом № Д-10147/0-3442/6-16 від 02.07.2016 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомило ОСОБА_4 про те, що її клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого господарства розглянуто та зазначено, що вказана земельна ділянка надана в оренду іншій особі згідно договору оренди землі. Крім того, ОСОБА_4 повідомлено, що з урахуванням ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, після надання всіх передбачених законодавством документів клопотання буде розглянуто по суті Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області.

Колегія суддів погоджується з тим, що необхідною умовою для надання дозволу на розробку проекту землеустрою в даному випадку є письмова згода землевласника (землекористувача), засвідчена нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду, однак позивачем вказаний документ не додано до клопотання.

В матеріалах справи міститься заява голови фермерського господарства "Садівник" Горохового А.В., з якої вбачається що останній надав згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам фермерського господарства, а саме ОСОБА_4, однак позивачкою вона не була долучена до клопотання, що підтверджується сторонами.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою для відмови наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки можуть бути виключно передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України обставини, перелік яких є вичерпним.

Таким чином, доводи апелянта щодо протиправності відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області підтверджені в судовому засіданні, оскільки клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в порядку та строки встановлені Земельним кодексом України фактично відповідачем не розглянуто та рішення на підставі ч.7 ст. 118 ЗК України - не прийняте.

Відповідь Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладена в листі від 02.07.2016 року №Д-10147/0-3442/6-16 "Про розгляд клопотання" не містить висновків про його задоволення та є перешкодою для реалізації прав позивача на отримання земельної ділянки у власність.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовна вимога позивача про визнання протиправною листа-відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладеної в листі від 02.07.2016 року №Д-10147/0-3442/6-16, у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту) підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою задоволенню не підлягає, оскільки позивачем до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не надано нотаріально посвідчене погодження землекористувача. У зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 з прийняттям рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою зазначеної площі або про мотивовану відмову з дотриманням вимог Земельного кодексу України.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Так, в матеріалах справи на аркушах 2, 129а містяться квитанції про сплату позивачем судового збору до суду першої та апеляційної інстанції в загальній сумі 1344 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд апеляційної інстанції присуджує стягнути на користь ОСОБА_4 672 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року скасувати.

Винести нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладену в листі від 02.07.2016 року №Д-10147/0-3442/6-16, у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 672 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 травня 2017 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.