Справа № 810/82/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/82/17 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

за участю представників сторін:

від позивача Денисенко К.О.,

від відповідача Савенок О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Українсько-Російського спільного підприємства «Партнер-СП» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі за позовом Українсько-Російського спільного підприємства «Партнер-СП» у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач, податковий орган), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.12.2016 № 000024/10-02-40/20616890 про застосування фінансових санкцій.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами відповідача відповідно до наказу від 28.10.2016 та направлень №2601 та №2602 від 25.11.2016 проведено фактичну перевірку Українсько-Російського спільного підприємства «Партнер-СП» у формі товариства з обмеженою відповідальністю з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції.

Результати перевірки відображено в акті перевірки №1225/10-36-40/20616890 від 28.11.2016, в якому встановлено факт зберігання пляшки напою алкогольного міцного «Блек Джек Сільвер», 0,7 л., 40 % об., виробництва ТОВ «Сімферопольський винно-коньячний завод», вартістю 98 грн. 25 коп., термін придатності - 12 місяців, дата виготовлення - 09.10.2015. Пляшка маркована маркою акцизного податку попереднього зразка 04ААБ2111111 06/15 19,748 грн. Відповідно до наявного маркування - алкогольний напій є з простроченим терміном придатності для споживання. Таким чином встановлено факт зберігання алкогольного напою маркованого недійсною (не встановленого зразка) маркою акцизного податку, чим порушено вимоги ст. 11 Закону України № 481/95-ВР .

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 14.12.2016 №000024/10-02-40/2061689, яким на підставі абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовано штрафні фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зберігання алкогольного напою з акцизною маркою попереднього зразка та простроченим терміном зберігання не може вважатися зберіганням немаркованої продукції у розумінні Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за яке до позивача застосовано штраф.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Перевіряючи такий висновок суду першої інстанції. колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з оскаржуваного рішення відповідача, штраф до позивача застосовано на підставі абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», яким передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Виходячи з позиції відповідача, алкогольний напій «Блек Джек Сільвер», 0,7 л., 40 % об., виробництва ТОВ «Сімферопольський винно-коньячний завод», вартістю 98 грн. 25 коп., термін придатності - 12 місяців, дата виготовлення - 09.10.2015, реалізовувалася з простроченим терміном придатності для споживання, у зв'язку з цим, на думку перевіряючих, даний алкогольний напій маркований недійсною (не встановленого зразка) маркою акцизного податку.

Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Згідно з частиною четвертою статті 11 вказаного Закону алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

За положеннями цієї статті у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Пунктом 226.1 статті 226 Податкового кодексу України передбачено, що в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Згідно з пунктом 226.2 статті 226 Податкового кодексу України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Згідно з пунктом 226.9 вказаної статті вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно з пунктом 226.11 статті 226 Податкового кодексу України зберігання не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Таким чином, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», статті 226 Податкового кодексу України та пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, щодо належного маркування алкогольних напоїв.

Статтею 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, склад правопорушення, за яке статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Випадки, коли алкогольні напої та тютюнові вироби вважаються немаркованими, перелічені у пункті 226.9 статті 226 Податкового кодексу України та пункті 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справі, що розглядається, податковий орган застосував до відповідача фінансові санкції на підставі абзацу п'ятнадцятого частини другої статті 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за зберігання алкогольного напою, маркованого маркою акцизного податку попереднього зразка, яку податковий орган визнає недійсною або маркою невстановленого зразка.

Таке тлумачення є невірним і викривляє зміст абзацу п'ятнадцятого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР. Марка акцизного податку, за відсутності ознак її підробки, є дійсною, адже підтверджує факт сплати акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України алкогольного напою. Зразок (форма) такої марки завжди офіційно встановлюється уповноваженим органом державної влади.

Наявність на алкогольному напої марки акцизного податку попереднього зразка за жодних обставин не може ототожнюватися з тим, що такий алкогольний напій є немаркованим, адже це не відповідає ознакам, наведеним пункті 226.9 статті 226 Податкового кодексу України та пункті 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь - які належні та допустимі докази, що підтверджують факт зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Зберігання позивачем алкогольного напою з акцизною маркою попереднього зразка, термін споживання якого закінчився, не може вважатися тотожним зберіганню немаркованої акцизної продукції, за яке передбачена відповідальність абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР.

Проте, відповідачем не надано будь-яких доказів того, що алкогольний напій є немаркованим.

За підсумком наведеного суд дійшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують порушення позивачем ст. 17 Закону 481/95-BP.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення та не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених ним в акті перевірки висновків, покладених в основу прийнятого оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а спірне рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Українсько-Російського спільного підприємства «Партнер-СП» у формі товариства з обмеженою відповідальністю задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 14.12.2016 № 000024/10-02-40/20616890 про застосування фінансових санкцій.

Стягнути з Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Українсько-Російського спільного підприємства «Партнер-СП» у формі товариства з обмеженою відповідальністю () витрати по сплаті судового збору у розмірі 3360 (три тисячі триста шістдесят) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Повний текст постанови виготовлено 25.05.2017

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.