Справа № 263/927/17
Суддя: Музика О. М.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/927/17
Провадження № 2-а/263/285/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Єрмоленкові Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області (далі УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя) щодо не зарахування позивачу періоду роботи з 09 серпня 2002 року по 03 вересня 2009 року у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи до стажу роботи та відмову у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; зобовязати УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи та здійснити нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії.

На обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебуває на обліку в УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя та отримує пенсію за віком з 30 вересня 2016 року. 25 листопада 2016 року позивач звернулася з заявою до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про надання документів, які використовувались для нарахування пенсії та які знаходяться в матеріалах пенсійної справи. З отриманої відповіді від відповідача вона дізналася, що період роботи з 09 серпня 2002 року по 03 вересня 2009 року у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи не зараховано до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки заклад не належить до державної або комунальної форм власності. Вважає, що не зарахування періоду роботи у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи є протиправним у звязку із тим, що у трудовій книжці відображений загальний стаж позивача, який складає 34 роки 4 місяці 2 дні, що дає їй право на пенсію за вислугу років, відповідно до пунктів «е» -«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Внаслідок неправомірного не зарахування роботи позивача на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи з 09 серпня 2002 року по 03 вересня 2009 року, що складає 7 років 25 днів, їй не виплачена грошова допомога відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії. Просила з наведених підстав позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася, попередньо надала до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та провести розгляд справи за її відсутністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, наполягала на відмові в їх задоволенні з підстав, викладених у поданих запереченнях на позовні вимоги.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснювалося.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 11, 161 КАС України, виходить з такого.

Відповідно до вимог статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судом установлено та це не заперечується відповідачем, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 30 вересня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що на звернення позивача щодо зарахування її стажу при призначенні пенсії відповідач надав письмову відповідь від 28 грудня 2016 року про те, що період роботи ОСОБА_1 з 09 серпня 2002 року по 03 вересня 2009 року у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи не зараховано до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки заклад не належить до державної або комунальної форми власності.

Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 має наступний трудовий стаж:

- з 15 серпня 1980 року по 08 вересня 1980 року (вчитель у школі) - 0 років 0 міс. 24 дні;

- з 09 вересня 1980 року по 01 квітня 1981 року (вчитель у школі) - 0 років 6 міс. 23 дні;

- з 02 квітня 1981 року по 13 листопада 1983 року (вчитель у школі) - 2 роки 7 міс. 12 днів;

- з 14 листопада 1983 року по 21 серпня 1986 року (вчитель у школі) - 2 роки 9 міс. 8 днів;

- з 22 серпня 1986 року по 31 жовтня 1989 року (вчитель у школі) - 3 роки 2 міс. 10 днів;

- з 15 серпня 1991 року по 08 листопада 1994 року (вчитель у школі) - 3 роки 2 міс. 24 дні;

- з 09 листопада 1994 року по 07 серпня 2002 року (вчитель у школі) - 7 років 8 міс. 29 днів;

- з 09 серпня 2002 року по 03 вересня 2009 року (інструктор ЛФК спецгрупи а ДДУ ясла-сад) 7 років 25 днів;

- з 04 вересня 2009 року по 30 вересня 2016 року (вчитель у школі) - 7 років 0 міс. 27 днів.

Таким чином, загальний стаж позивача складає 34 роки 4 місяці 2 дні, що дає їй право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів «е» -«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з наступного.

Згідно з п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з Положенням про дошкільний навчальний заклад, затвердженим Постановою КМУ від 12 березня 2003 року № 305, ясла-садок віднесено до дошкільних навчальних закладів.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 04 листопада 1993 року № 909 (зі змінами), визначені посади в дошкільних навчальних закладах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

При цьому, згідно із приміткою 2 Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про дошкільну освіту» ясла-садок є дошкільним навчальним закладом для дітей, де забезпечуються догляд за ними, розвиток, виховання і навчання відповідно до вимог Базового компонента дошкільної освіти. Для задоволення освітніх, соціальних потреб, організації корекційно-розвиткової роботи у складі дошкільних навчальних закладів можуть створюватися спеціальні та інклюзивні групи для виховання і навчання дітей з особливими освітніми потребами.

У відповідності до ст. 27 цього ж Закону учасниками навчально-виховного процесу у сфері дошкільної освіти є, зокрема, директори (завідуючі), заступники директора (завідуючого) з навчально-виховної (виховної) роботи, вихователі-методисти, вихователі, старші вихователі, вчителі (усіх спеціальностей), вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи, соціальні педагоги, інструктори з праці, інструктори з фізкультури, інструктори слухового кабінету, музичні керівники, керівники гуртків, студій, секцій, інших форм гурткової роботи та інші спеціалісти.

Права та обовязки педагогічних працівників у сфері дошкільної освіти визначаються Законом України «Про освіту».

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про освіту» дошкільна освіта разом із загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами становить структуру освіти в Україні.

За змістом Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, що затверджений постановою КМУ від 14 червня 2000 року № 963 посада позивача включена до переліку посад педагогічних працівників.

Крім того, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою КМУ від 04 листопада 1993 року № 909 (зі змінами) встановлено, що вихователі мають право на пенсію за вислугою років.

Згідно з фотокопією атестаційного листа ОСОБА_1 має вищу педагогічну освіту, здійснює навчально-виховний процес і є вихователем, що зумовлює віднесення її посади до таких, що дає їй право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та згідно з п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивача слід вважати особою, яка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювала на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років і отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач у період з 09 серпня 2002 року по 03 вересня 2009 року працювала на посаді інструктора ЛФК спецгрупи ДДУ ясла-сад, за атестаційним листом ОСОБА_1 має вищу педагогічну освіту, здійснює навчально-виховний процес і є вихователем, слід дійти висновку, що посада позивача за указаний період відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про дошкільну освіту» відноситься до навчально-виховного процесу дошкільної освіти, що за своїм змістом підпадає під дію положень п. п. «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому бездіяльність відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 указаного періоду роботи є неправомірною.

У звязку із визнанням бездіяльності неправомірною, до задоволення підлягають і вимоги про зобовязання зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугою років, період роботи у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи та здійснити нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії, як належний спосіб захисту порушених прав позивача на отримання пенсії у передбачених законом розмірах.

Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 640 грн, що підтверджено документально, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 11, 17, 70, 72, 88, 94, 99, 158-163, 167, 183-2, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити дії, задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 09 серпня 2002 року по 03 вересня 2009 року у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи до стажу роботи та відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи з 09 серпня 2002 року по 03 вересня 2009 року та здійснити нарахування, та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів від дня отримання її копії.

Суддя: О.М. Музика