Справа № 462/5644/16-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року № 876/3517/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду міста Львова від 20 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Львівської митниці ДФС, про скасування постанови і закриття справи про порушення митних правил,

встановив:

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ДФС України, в якому просив: 1) скасувати постанову відповідача від 12.09.2016 р. у справі про порушення митних правил № 1027/20910/16; 2) закрити справу відносно позивача про порушення митних правил № 1027/20910/16.

Відповідач ДФС України позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 16.12.2016 року залучено до справи співвідповідачем Львівську митницю ДФС.

Постановою Залізничного районного суду міста Львова від 20.02.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 20.02.2017 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду є незаконна, прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано доводів позивача про те, що він не порушував митних правил і не ухилявся від сплати митних платежів. Ввезений ним на митну територію України автомобіль «Форд Ескорт» він на металобрухт не здавав, а цей автомобіль було викрадено.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 20.02.2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідачі апеляційної скарги не визнали, у суді апеляційної інстанції подали заперечення, просять залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржену постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 16.09.2014 р. через митний пост «Грушів» Львівської митниці ДФС ввіз в митному режимі «транзит» на митну територію України автомобіль «Форд Ескорт» реєстраційний номер RP47953.

02.03.2016 року Львівською митницею ДФС складено відносно позивача протокол про порушення митних правил № 0715/20917/16 за ознаками порушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, у звязку із перевищенням строку доставки, встановленого ст.95 МК України, вказаного автомобіля «Форд Ескорт», що перебуває під митним контролем до митного органу.

За результатами розгляду вказаного протоколу від 02.03.2016 року та матеріалів справи про порушення митних правил Львівською митницею ДФС 18.03.2016 року винесено постанову в справі про порушення митних правил №0715/20917/16, якою позивача визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено стягнення у розмірі 8500 грн. штрафу.

При розгляді вказаної вище справи про порушення митних правил за ст.470 ч.3 МК України 02.03.2016 року позивач надав пояснення про те, що вказаний вище транспортний засіб «Форд Ескорт» він дійсно не вивіз в установлений законодавством 10-ти денний термін за межі території України, а цей автомобіль у вересні 2015 року він продав на металобрухт за 4000 грн., оскільки після ДТП, що відбулось 20.09.2014 року, цей автомобіль мав значні механічні пошкодження.

Також судом встановлено, що 18.03.2016 року посадовою особою Львівської митниці ДФС складено протокол відносно позивача ОСОБА_1 про порушення митних правил №1027/20910/16, за ознаками порушення, передбаченого ст.485 МК України. Згідно цього протоколу позивач порушив вимоги та обмеження, встановлені розділом V Митного кодексу України (Глава 17 «Транзит»), а саме, здійснив використання товарів (автомобіля «Форд Ескорт» реєстраційний номер RP47953), стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку із якими було надано такі пільги, чим вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Копію цього протоколу позивач отримав 18.03.2016 року і від надання пояснень відмовився.

За результатами розгляду вищевказаного протоколу та інших матеріалів про порушення митних правил за ст.485 МК України, 08.04.2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС України винесено постанову в справі про порушення митних правил №1027/20910/16, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 244356,12 грн..

Однак, постановою ДФС України від 16.05.2016 року було скасовано вказану вище постанову Львівської митниці ДФС від 08.04.2016 року, а справу направлено на новий розгляд.

За результатами нового розгляду вищевказаного протоколу та інших матеріалів про порушення митних правил за ст.485 МК України, постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС України від 17.08.2016 року в справі про порушення митних правил №1027/20910/16, позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 220329,72 грн..

Із змісту вказаних вище матеріалів про порушення митних правил за ст.485 МК України видно, що позивача визнано винним у тому, що він допустив порушення вимог та обмежень, встановлених розділом V Митного кодексу України (Глава 17 «Транзит»), а саме, здійснив використання товарів (автомобіля «Форд Ескорт» реєстраційний номер RP47953), стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку із якими було надано такі пільги, чим вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Під використанням цього ТЗ вказано продаж позивачем ТЗ на металобрухт. Сума несплачених позивачем митних платежів становить 73443,24 грн..

Оскарженою позивачем до суду постановою відповідача ДФС України від 12.09.2016 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1, а постанову Львівської митниці ДФС від 17.08.2016 року в справі про порушення митних правил №1027/20910/16 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст.485 МК України, несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пункт 2 ч.1 ст.93 МК України передбачає, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Згідно ст.284 МК України, за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом - до товарів, поміщених у митний режим «транзит».

Відповідно до ст.292 МК України, митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано.

Згідно ст.293 МК України, особами, на яких покладається обов'язок із сплати митних платежів у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів - є особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Частиною 2 ст.193 МК України встановлено, що у разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов'язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів.

Стаття 193 цього Кодексу передбачає, що за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції враховує, що факт порушення позивачем вимог та обмежень, встановлених розділом V Митного кодексу України (Глава 17 «Транзит»), а саме, використання товару (автомобіля «Форд Ескорт» реєстраційний номер RP47953), стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку із якими було надано такі пільги, підтверджується матеріалами справи.

Використання вказаного ТЗ здійснено позивачем шляхом продажу цього ТЗ на металобрухт, що підтверджується особистими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, протоколом про адміністративне правопорушення від 20.09.2014 року та іншими матеріалами щодо пошкодження ТЗ внаслідок ДТП.

Кваліфікацію дій позивача за ст.485 МК України здійснено вірно, як використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта про те, що вказаний вище ТЗ «Форд Ескорт» був викрадений, оскільки такі доводи не підтверджуються належними доказами, а довідка Залізничного РВ поліції від 06.06.2016 року підтверджує лише факт звернення ОСОБА_2 21.04.2016 року у Залізничний РВ поліції із письмовою заявою з приводу таємного викрадення 23.03.2016 року кузова автомобіля «Форд Ескорт».

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Статтею 508 МК України передбачено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи). Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст. 491 МК України).

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 495 МК України).

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що постанова Львівської митниці ДФС від 17.08.2016 року в справі про порушення митних правил №1027/20910/16 про притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил за ст.485 МК України та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 220329,72 грн., є чинною по даний час і позивачем до суду не оскаржена.

Оскаржена позивачем до суду постанова ДФС України від 12.09.2016 року винесена в межах повноважень ДФС України і у визначений законодавством спосіб, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову Львівської митниці ДФС від 17.08.2016 року в справі про порушення митних правил №1027/20910/16.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржена постанова ДФС України від 12.09.2016 р. у справі про порушення митних правил № 1027/20910/16 є правомірною, а відтак судом першої інстанції прийнято вірне рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги про скасування цієї постанови.

Відносно позовної вимоги про закриття справи щодо позивача про порушення митних правил № 1027/20910/16, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст.529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин 2, 6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Рішення про скасування постанови і закриття справи про порушенння митних правил приймає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.3 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про накладення адміністративних стягнень.

Таким чином, до повноважень адміністративного суду не належить закриття провадження у справі про порушення митних правил.

У звязку із цим являється безпідставною позовна вимога позивача щодо закриття провадження у справі про порушення митних правил.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена позивачем постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду міста Львова від 20 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Львівської митниці ДФС, про скасування постанови і закриття справи про порушення митних правил залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвала протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 29.05.2017 року