Справа № 817/55/17
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2017 р.Р і в н е 817/55/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представники Лясковець І.І., Рункевич І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Прокуратури Рівненської області
про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення певних дій , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Рівненської області про визнання протиправними дій щодо фактичної відмови при прийнятті на роботу за заявою від 24.11.2016 року, зобов'язання укласти трудовий договір з позивачем та прийняти його на роботу в органи прокуратури Рівненської області на посаду прокурора відділу прокуратури Рівненської області у відповідності до ст.ст. 21, 24, 42-1 КЗпП України.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснили суду, що позивач працював в органах прокуратури України починаючи з 2006 року та був звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" з посади старшого прокурора відділу організації представництва на захист інтересів громадянина або держави управління представництва захисту інтересів громадян або держави в суді прокуратури Рівненської області з 25.01.2016 року. Позивач зазначає, що з моменту звільнення роботодавець не повідомив його про наявні вакансії та/або про прийняття на роботу нових працівників. Тому, позивач звернувся до відповідача із заявою від 24.11.2016 року про прийняття на роботу, проте йому було відмовлено. Позивач і його представник наголосили, що за приписами статті 42-1 КЗпП України ОСОБА_1 має право на переважне перед іншими працівниками право на укладення трудового договору після свого звільнення, відтак, на їх думку будь-яке прийняття працівників на роботу у прокуратуру Рівненської області свідчить про порушення цієї норми.

Просять позов задовольнити повністю.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, пояснили суду на обґрунтування своїх заперечень, що ст. 42-1 КЗпП України не зобов'язує роботодавця повідомляти звільненого у порядку скорочення працівника, який має переважне право на прийняття на роботу, про наявність вакантних місць. Також представники відповідача відхиляють твердження позивача щодо прийняття після його звільнення на роботу нових працівників у прокуратуру Рівненської області. Зазначили, що здійснення добору на посади прокурорів відбувається у порядку, встановленому пунктом 5-1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру", який передбачає проведення конкурсу. Водночас, призначення на посади, про які йдеться у відповіді на запит позивача, здійснювалось у порядку переведення працівників прокуратури Рівненської області, тому порушення норми ст. 42-1 КЗпП України не мало місця.

Просять у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до на ступних висновків.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1, з 01.08.2006 року працював в органах прокуратури України (а.с. 4-7).

На підставі наказу Прокуратури Рівненської області від 25.01.2016 року №125 "Про звільнення ОСОБА_1" ОСОБА_1 звільнено з посади старшого прокурора відділу організації представництва на захист інтересів громадянина або держави в суді Прокуратури Рівненської області та органів прокуратури України з 25.01.2016 року у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України) (а.с. 9).

З даним наказом позивача ознайомлено 25.01.2016 року, відомості щодо оскарження його у судовому порядку та/або скасування в матеріалах справи відсутні.

24.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Прокуратури Рівненської області з заявою про прийняття на роботу на посаду прокурора відділу Прокуратури Рівненської області чи на іншу вакантну посаду, укладення трудового договору на підставі ст.ст. 21, 24, 42-1 Кодексу законів про працю України (а.с. 10).

Листом від 02.12.2016 року №11/1-1205-16 Прокуратура Рівненської області повідомила ОСОБА_1 про те, що станом на 02.12.2016 року вакантних посад прокурорів відділу в апараті прокуратури області немає та про те, що добір на вакантні адміністративні посади і посади прокурорів в місцевих прокуратурах здійснюється у порядку встановленому пунктом 5-1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру", за умови успішного проходження тестування (а.с. 11).

На адвокатський запит представника позивача ОСОБА_2 від 28.11.2016 року Прокуратура Рівненської області повідомила листом від 02.12.2016 року №11/1-1205-16 про те, що у період з 04.10.2016 року до моменту надходження запиту в апараті Прокуратури Рівненської області були наявні наступні вакантні посади:

-заступника начальника управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області;

-прокурора прокуратури області з питань організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури області;

-прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області (а.с. 12-13).

За приписами ч. 1 ст. 22 Кодексу законів про працю України, забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Разом з тим, ч. 2 ст. 19 Конституції України гарантує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 42-1 Кодексу законів про працю України, працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Таким чином, визначене наведеною нормою переважне право працівника, звільненого з роботи у порядку п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, на повторне укладення трудового договору виникає у тому випадку, якщо власник після раніше проведеного ним скорочення чисельності або штату та звільнення працівників знову здійснює прийняття працівників на роботу.

В той же час, ця стаття не містить обов'язку власника або уповноваженого ним органу попереджати працівників, звільнених за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, про те, що останній знову здійснює прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Висновки аналогічного характеру наведена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 року по справі №21-8а15, яка в силу вимог частини 1 статті 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судом при вирішенні даної адміністративної справи.

Згідно з ст. 28 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII, який є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, добір кандидатів на посаду прокурора здійснюється на конкурсних засадах із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим частинами першою та п'ятою статті 27 цього Закону, за результатами кваліфікаційного іспиту, проведеного відповідно до вимог цього Закону. Кожен, хто відповідає встановленим вимогам до кандидата на посаду прокурора, має право звернутися до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів із заявою про участь у доборі кандидатів на посаду прокурора.

Абзацом 3 пункту 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII передбачено, що стаття 28 цього Закону набирає чинності з 15.04.2017 року.

Підпунктом 1 пункту 5-1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII визначено, що до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" цього Закону:

1)прокурорами місцевих прокуратур призначаються:

а)особи, які не мають досвіду роботи в органах прокуратури, - за умови успішного проходження ними тестування та подальшого стажування строком до одного року. На таких осіб поширюються вимоги частин першої та п'ятої статті 27 цього Закону, крім вимоги щодо наявності стажу роботи в галузі права;

б)особи, які мають досвід прокурорської діяльності, проте на день набрання чинності цим Законом не працюють в органах прокуратури, - за умови успішного проходження ними тестування;

в)прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування.

Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України;

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, на дату подання позивачем заяви про прийняття на роботу від 24.11.2016 року вакантні посади в апараті Прокуратури Рівненської області були відсутні та з часу звільнення позивача з посади добір працівників на роботу відповідачем не здійснювався (а.с. 40-55, 60-108, 116-128).

Також, на посади, про які відповідач зазначив у відповіді на адвокатський запит від 02.12.2016 року №11/1-1205-16, станом на дату подання позивачем заяви, були призначені інші працівники у порядку переведення, а саме: на посаду заступника начальника управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області ОСОБА_5; на посаду прокурора прокуратури області з питань організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури області ОСОБА_6; на посаду прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області ОСОБА_7 (а.с. 55-59, 129-133).

Отже, відомості про наявність вакантних посад в Прокуратурі Рівненської області та/або вчинення відповідачем дій щодо прийняття на роботу працівників аналогічної позивачу кваліфікації матеріали справи не містять.

З огляду на наведене, дії відповідача, вчинені на підставі, в межах його повноважень та у спосіб, передбачений законом, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і до задоволення не підлягають.

За приписами ст. 94 КАС України судові витрати на користь сторін не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позивачу - ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Прокуратури Рівненської області про про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.