Справа № 804/1175/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 р. Справа № 804/1175/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі - Музиці Я.І. за участю: позивача - ОСОБА_1 представника відповідача - Овсюк М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до Шевченківського відділу ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому позивач просить: визнати постанову державного виконавця Бабушкінського відділу ДВС міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваля С.В. про відкриття виконавчого провадження №52916016 від 09.11.2016 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 15 772, 80 грн. неправомірною та протиправною; скасувати постанову державного виконавця Бабушкінського відділу ДВС міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваля В.С. про відкриття виконавчого провадження №52916016 від 09.11.2016 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 15 772, 80 грн.
Ухвалою суду від 23.03.2017 було призначено судове засідання щодо розгляду заяви про поновлення строку для звернення з позовом до суду.
Ухвалою суду від 11.04.2017 було відкрито провадження у справі та замінено відповідача Бабушкінського відділу ДВС міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на Шевченківський відділ ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 08.11.201 представник ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернувся до Бабушкінського відділу ДВС міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про повернення виконавчого документу без виконання, проте державним виконавцем, на думку позивача, всупереч вимога чинного законодавства, прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 15 772, 80 грн. Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню оскільки прийнята відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити у їх задоволенні та зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була направлена боржнику із супровідним та рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою вказаною представником стягувача у заяві про відкриття. Проте, у строк, встановлений для самостійного виконання боржником вимоги виконавчого документа виконані не були. З огляду на викладе, відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.04.2014 на примусове виконання до відповідача надійшла заява про відкриття виконавчого провадження від представника за довіреністю ПАТ КБ «Правекс Банк» на підставі Виконавчого напису №749 виданого 17.03.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на автотранспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, двиг. - НОМЕР_3, шасі-кузов-НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1.
Відповідно до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 09.04.2014 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Постановою про відкриття виконавчого провадження боржника було зобов'язано виконати вимоги виконавчого документа у семиденний строк.
У заяві про відкриття виконавчого провадження, стягувач відповідно до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" просив одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на транспортний засіб боржника. Тому 09.04.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його, якою накладено арешт на автотранспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, двиг. - НОМЕР_3, шасі-кузов-НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1.
Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся з даним позовом до суду.
Аналізуючи виниклі правовідносини суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно частин 1 та 2 статті 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).
Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначені обов'язки і права державних виконавців.
Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 11 Закону).
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.
Частиною 2 статті 25 даного Закону встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 зазначеного Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.
Частиною першою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Отже, у випадку невиконання боржником рішення майнового характеру у встановлений державним виконавцем строк, який не має перевищувати семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.
З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2017 ОСОБА_1, було отримано постанову про відкриття виконавчого ВП № 42925028 від 09.04.2014 щодо примусового виконання виконавчого напису № 749 від 17.03.2014р., де стягувачем є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК».
Проте, про вказане виконавче провадження, як зазначив позивач у судовому засіданні, йому не було відомо та жодного документу чи постанови від Бабушкінського відділу ДВС міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області він не отримував. Після отримання вказаної постанови, позивач дізнався, що вказане виконавче провадження було закрито на підставі заяви стягувана, де він просив повернути виконавчий документ без виконання.
Суд зазначає, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.
Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.
У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що на примусове виконання до Бабушкінського відділу ДВС міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було направлено виконавчий напис № 749 від 17.03.2014р. на загальну суму боргу -157 728,04 грн.
09.04.2014 державним виконавцем Бабушкінського відділу ДВС міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Тичинським Д.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису. У постанові вказано, що боржнику добровільно виконати вимоги виконавчого документа у семиденний термін, проте як зазначив позивач у судовому засіданні, вказану постанову він також не отримував.
У судовому засіданні було встановлено, що 05.10.2016 позивачем було добровільно погашено суму боргу перед ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» в загальному розмірі - 156 964,49 грн., що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи.
Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 до 31.01.2017 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 42925028)від 09.04.2014р. з примусового виконання виконавчого напису не отримано, існуюча заборгованість перед банком була погашена самостійно в добровільному порядку ще 05.10.2016, що підтверджується квитанціями, відміткою в кредитному договорі та заявою представника стягувача від 08.11.2016, державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого напису не вчинено, а тому у державного виконавця Бабушкінського відділу ДВС міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Коваля B.C. були відсутні правові підстави для винесення постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 09.11.2016 у розмірі 15 772,80 грн.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 69 КАСУ визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Водночас, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 86 КАСУ).
Згідно приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.
З огляду на викладену вище норму, суд вважає за необхідне присудити із Шевченківського відділу ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 640, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати постанову державного виконавця Бабушкінського відділу ДВС міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваля С.В. про відкриття виконавчого провадження №52916016 від 09.11.2016 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 15 772, 80 грн. неправомірною та протиправною.
Скасувати постанову державного виконавця Бабушкінського відділу ДВС міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваля В.С. про відкриття виконавчого провадження №52916016 від 09.11.2016 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 15 772, 80 грн.
Присудити із Шевченківського відділу ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 640, 00 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 16 травня 2017 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко