Справа № 800/124/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року м. Київ справа № 800/124/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.

суддів: Бившевої Л.І., Борисенко І.В., Голубєвої Г.К., Приходько І.В.

розглянула в письмовому провадженні адміністративну справу №П/800/124/17 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, третя особа, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вища кваліфікаційна комісія суддів України, про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 23.03.2017 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 23.02.2017 №326/0/15-17 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді у зв'язку з порушенням присяги судді та зобов'язання Вищої ради правосуддя розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення з посади судді за власним бажанням.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.04.2017 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.04.2017 було закінчено підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 24.04.2017.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.04.2017 розгляд адміністративної справи №П/800/124/17 продовжено на один місяць, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Вищу кваліфікацій комісію суддів України, розгляд справи відкладено до 24.05.2017.

В судове зсідання 24.05.2017 позивач не з'явився, проте надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідача та третьої особи не заперечували проти розгляду справи в порядку письмового провадження, про що відповідачем подано письмову заяву.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на порушення відповідачем вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач вважає рішення Вищої ради правосуддя від 23.02.2017 №326/0/15-17 незаконним та просить його скасувати, вказуючи на те, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26.12.2016 №1929/дп-16 про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади є надуманим та сфальшованим, оскільки його повноваження судді закінчилися 06.08.2015 і з цього часу він не мав законного права виконувати обов'язки судді - розглядати справи. 15.04.2014 ним була подана заява до Вищої ради юстиції України про звільнення, яка не була розглянута, оскільки держава не забезпечила діяльність цього конституційного інституту з квітня 2014 року по червень 2015 року. У 2012-2013 роках він звертався до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про переведення на посаду судді окружного адміністративного суду м.Києва, але у листопаді 2013 року йому було відмовлено. У відповідності до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та повноважень кваліфікаційної комісії суддів, комісія після 6 серпня 2015 року повинна була закрити провадження по дисциплінарній справі і не мала підстав порушувати його.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що приймаючи рішення Вища рада правосуддя діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, рішення прийняте з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано Вищій раді правосуддя. Рішення прийняте обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Третя особа, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вища кваліфікаційна комісія суддів України в наданих суду письмових поясненнях проти позову заперечила, з тих підстав, що Комісія здійснювала розгляд дисциплінарної справи щодо судді Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_1 у порядку передбаченому Законом України від 07.07.2010 №2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» та застосувала дисциплінарні стягнення, визначені Законом України від 02.06.2016 №1402-УШ «Про судоустрій і статус суддів».

Суд, перевіривши доводи позивача, заперечення надані відповідачем та письмові пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази на їх належність і допустимість, встановив наступне.

Указом Президента України від 06.08.2010 №802/2010 ОСОБА_1 призначено на посаду судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим строком на п'ять років.

У червні 2014 року до Вищої ради юстиції надійшла заява ОСОБА_1 датована ним 03.04.2014 про звільнення за власним бажанням.

Відповідно до пункту 3 розділу П Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 №1188-УП повноваження членів Вищої ради юстиції та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України були припинені з 11.04.2014.

З прийняттям Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-УШ до положень Закону України «Про вищу раду юстиції», якими врегульовано порядок формування та діяльності зазначеного органу, були внесені зміни і доповнення, з огляду на необхідність дотримання яких щодо формування складу Вищої ради юстиції, зазначений орган не здійснював своїх повноважень у період з 11.04.2014 до 04.06.2015.

17.09.2015 Вищою радою юстиції, відповідно до положень статтей 93-95 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, статтей 24, 27 Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 15.01.1998 №22/98-ВР, прийнято рішення №570/0/15-15 звернутись до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із заявою про проведення перевірки наявності в діях судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення та порушення присяги, у зв'язку з тим, що в інтернет-мережі, зокрема на сайті з посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1/ був розміщений порядок денний засідання кваліфікаційної колегії суддів Республіки Крим від 18-19 червня 2015 року, до якого включено питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про рекомендацію кандидатом на посаду судді арбітражного суду Республіки Крим (згідно конкурсом, оголошеним у «Российской газете» від 4 грудня 2014 року №276), зазначена інформація потребувала перевірки органом, уповноваженим здійснювати дисциплінарне провадження.

Розгляд заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді за власним бажанням зупинено до вирішення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України питання щодо дисциплінарної відповідальності судді.

Відповідно до статті 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (який був чинний на час звернення з заявою про проведення перевірки) дисциплінарне провадження щодо суддів місцевих та апеляційних судів здійснює Вища кваліфікаційна комісія суддів України.

Вищою радою юстиції до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надіслано заяву від 27.10.2015 №7321/0/9-15 щодо поведінки судді.

На виконання вимог статі 95 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (чинного на час проведення перевірки) членом Комісії ОСОБА_2 проведена перевірка даних, викладених у заяві Вищої ради юстиції України щодо поведінки судді Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_1 та 14.09.2016 складено висновок про наявність підстав для відкриття дисциплінарної справи.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 20.09.2016 №1725/дп-16 було відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_1 за зверненням Вищої ради юстиції.

30.09.2016 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI втратив чинність з набранням чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УШ.

Відповідно до пункту 31 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УШ, заяви (скарги) щодо поведінки суддів місцевих та апеляційних судів, отримані Вищою кваліфікаційною комісією суддів України до набрання чинності цим Законом, передаються для розгляду Вищій раді правосуддя, якщо на день набрання чинності цим Законом Комісією не прийнято рішення про відкриття або відмову у відкритті дисциплінарної справи.

Якщо на день набрання чинності цим Законом Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято рішення про відкриття дисциплінарної справи, така справа розглядається колегіями Комісії, визначеними за її рішеннями, у порядку, що діяв на день відкриття дисциплінарної справи. Ухвалюючи рішення за результатами розгляду таких дисциплінарних справ, Вища кваліфікаційна комісія суддів України застосовує дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом.

Здійснивши розгляд дисциплінарної справи, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України встановлено, що Указом Президента України від 06.08.2010 №802/2010 ОСОБА_1 призначено на посаду судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим строком на п'ять років.

У червні 2014 року до Вищої ради юстиції надійшла заява судді ОСОБА_1. про звільнення з посади за власним бажанням, у той же час на офіційному сайті Вищої кваліфікаційної колегії суддів Російської Федерації містяться відомості про те, що ОСОБА_1 є претендентом на посаду судді Двадцять першого арбітражного суду за конкурсом, оголошеним в «Російській газеті» 23.09.2014.

Крім того, в інтернет-мережі на сайті Кваліфікаційної колегії суддів Республіки Крим розміщена попередня повістка засідання колегії, відповідно до якої 18.06.-19.06.2015 підлягала розгляду заява ОСОБА_1 про рекомендування його кандидатом на посаду судді Арбітражного суду Республіки Крим за конкурсом, який оголошено в «Російській газеті» від 04.12.2014.

Про прийняті колегіями рішення з цього питання відомості на відповідних сайтах відсутні.

Внаслідок збройної агресії Російської Федерації Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначені тимчасово окупованою територією.

Статтею 16 цього Закону суддям, які працювали в судах України на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і виявили бажання переїхати у зв'язку з її тимчасовою окупацією Російською Федерацією, гарантується право на переведення на посаду судді до суду на іншій території України.

До Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_1 із заявою про переведення до іншого суду в порядку Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII не звертався.

Відповідно до листа Державної судової адміністрації України інформація про поточне місцезнаходження/місце проживання судді відсутня.

Конституція України визначає, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Судову владу шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур реалізовують професійні судді.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України дійшла висновку про вчинення суддею ОСОБА_1. дисциплінарного проступку, що є несумісним зі статусом судді, наслідком якого може бути притягнення судді до дисциплінарної відповідальності з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УШ, який набрав чинності на час прийняття Комісією рішення.

При цьому вона посилалась на положення статтей 52, 54, 55, 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, якими визначався статус судді, розділу УП Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УШ, зокрема, частини 4 статті 116, згідно якої суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення, подання суддею заяви про звільнення з посади за власним бажанням не звільняє суддю від покладених на нього обов'язків судді, які суддя зобов'язаний виконувати до прийняття рішення про його звільнення, його неявка на роботі протягом тривалого часу без поважних причин та систематичне нехтування обов'язками судді свідчать про неналежну поведінку судді.

Комісією встановлено, що суддя ОСОБА_1. не будучи у встановленому законом порядку звільненим з посади судді України, подав заяви до державного органу іншої країни про рекомендування його кандидатом на посаду судді Арбітражного суду Республіки Крим та на посаду судді Двадцять першого арбітражного апеляційного суду. Такі дії судді свідчать про вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, що є несумісним зі статусом судді, наслідком якого може бути притягнення судді до дисциплінарної відповідальності з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УШ, а саме: допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу.

Аналогічні вимоги щодо здійснення суддею своїх повноважень до прийняття рішення про його звільнення містила і частина 4 статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI.

26.12.2016 Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято рішення №1929/дп-16 про внесення подання до Вищої ради юстиції про звільнення ОСОБА_1 з посади судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим.

Частиною 4 статті 96 Закону України Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці. Аналогічні строки притягнення до відповідальності містяться і в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УШ (частина 11 статті 109) .

Відповідно до статті 112 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УШ, який набрав чинності 30.09.2016, суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

Підставами для звільнення судді, відповідно до частини шостої статті 126 Конституції України у редакції Закону України від 02.06.2016 № 1401-VIII,є:

1) неспроможність виконувати повноваження за станом здоров'я;

2) порушення суддею вимог щодо несумісності;

3) вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді;

4) подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням;

5) незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду;

6) порушення обов'язку підтвердити законність джерела походження майна.

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Статтею 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-УШ передбачено, що питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов'язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

Рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади відповідно до частини 2 статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-УШ з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

Відповідно до пункту 21 Розділу III Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-УШ дисциплінарні справи, відкриті Вищою радою юстиції до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя розглядають у порядку, передбаченому пунктом 32 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, з урахуванням особливостей, визначених регламентом Вищої ради правосуддя.

Заяви та скарги, передані на розгляд члену Вищої ради юстиції за результатами автоматизованого розподілу до створення дисциплінарних органів Вищої ради правосуддя, залишаються в такого члена та можуть бути розглянуті дисциплінарним органом, до якого входить такий член, у випадках, встановлених цим Законом.

Судом встановлено, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26.12.2016 №1929/дп-16 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді внесення подання до Вищої ради юстиції про звільнення ОСОБА_1 з посади судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим за резолюцією голови Вищої ради юстиції ОСОБА_3 та матеріали дисциплінарної справи передано на розгляд члену Вищої ради юстиції ОСОБА_4

За наслідками перевірки відомостей, викладених у вказаному рішенні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України член Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 дійшла висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Розгляд питання про звільнення з посади судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26.12.2016 №1929/дп-16 відбулося на засіданні Вищої ради правосуддя 23.02.2017.

Про дату та час засідання Вищої ради правосуддя суддя ОСОБА_1. повідомлений шляхом оприлюднення запрошення на засідання на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя, у зв'язку з припиненням поштового обігу з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим.

На засіданні 23.02.2017 членами Вищої ради правосуддя одноголосно прийнято рішення про звільнення з посади судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_1 за вчинення істотного дисциплінарного проступку на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Рішення Вищої ради правосуддя мотивоване тим, що дисциплінарне провадження стосовно судді ОСОБА_1. проведено Вищої кваліфікаційною комісією суддів України з дотриманням процедури, встановленої Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII.

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується у разі: вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтування обов'язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який з таких фактів: суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду (пункт 1 частини 9 статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII).

Пунктом 33 Висновку №18 (2015) Консультативної ради європейських суддів «Позиція судової влади та її відносини з іншими гілками державної влади в умовах сучасної демократії» визначено, що судді повинні поводитися доброчесно як під час виконання своїх функцій, так і в особистому житті, відповідати за свою поведінку, якщо це входить до загальноприйнятих норм.

Відповідно до пункту 8 Висновку №3 (2002) Консультативної ради європейських суддів повноваження, що надані суддям, тісно пов'язані з цінностями правосуддя, справедливості та свободи. Стандарти поведінки, які застосовуються до суддів, випливають з цих цінностей і є передумовами довіри до здійснення правосуддя.

Отже у висновках щодо стандартів поведінки Консультативна рада європейських суддів зазначає, зокрема, що судді у своїй діяльності повинні керуватися принципами професійної поведінки й утримуватися від будь-якої політичної діяльності, що може підірвати їхню незалежність та зашкодити їхній неупередженості.

Положення міжнародних документів та законодавства України визначають, що суддя має дотримуватись високих стандартів поведінки та не вчиняти дій, які підривають авторитет правосуддя.

Виходячи з викладеного, Вищою радою правосуддя зроблено висновок, що встановлені Вищою кваліфікаційною комісіє суддів України факти щодо поведінки судді ОСОБА_1. свідчать про вчинення ним дисциплінарного проступку. Вчинені суддею ОСОБА_1. дії, про які зазначено в рішенні Комісії, свідчать про допущення ним поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя (пункт 3 частини 1 статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII) та є підставою для його звільнення відповідно до пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України.

Таким чином, рішення Вищої ради правосуддя є аргументованим, містить мотиви які стали підставою для його прийняття, зазначені встановлені законом підстави звільнення ОСОБА_1 з посади судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим, а також підписано усіма членами Вищої ради правосуддя.

Судом не встановлено порушень Вищою радою правосуддя при прийнятті рішення від 23.02.2017 №326/0/15-17 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вимог частини 2 статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-УШ, що є виключними підставами для його оскарження та скасування.

Позивачем також не було вказано на порушення Вищою радою правосуддя вимог частини 2 статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-УШ при прийнятті рішення від 23.02.2017 №326/0/15-17 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

При перевірці обставин справи судом не встановлено факту оскарження позивачем рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26.12.2016 №1929/дп-16 про внесення подання до Вищої ради юстиції про звільнення ОСОБА_1 з посади судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим та його скасування.

Обґрунтовуючи свої вимоги про скасування рішення Вищої ради правосуддя від 23.02.2017 №326/0/15-17 позивач посилається на те, що держава не забезпечила діяльність такого конституційного інституту як Вища рада юстиції України з квітня 2014 року по червень 2015 року, чим порушила його особисті права бути звільненим за заявою.

Суд вважає, що в даному випадку не було порушено право позивача на повагу до приватного і сімейного життя, та не допущено будь-якої дискримінації при реалізації ним своїх прав та свобод.

Так, дисциплінарний проступок в результаті якого ОСОБА_1 звільнений з посади судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим пов'язаний з його неявкою на роботі протягом тривалого часу без поважних причин та систематичним нехтуванням обов'язками судді, а також подання ним заяви до державного органу іншої країни про рекомендування його кандидатом на посаду судді Арбітражного суду Республіки Крим та на посаду судді Двадцять першого арбітражного апеляційного суду до вирішення питання про його звільнення з посади судді в Україні, притягнення до відповідальності за який відбулося в межах встановленого законом трьохрічного строку.

До того ж, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII суддям, які працювали в судах України на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і виявили бажання переїхати у зв'язку з її тимчасовою окупацією Російською Федерацією, було гарантовано право на переведення на посаду судді до суду на іншій території України.

Таким правом позивач не скористався. Доводи про те, що у 2012-2013 роках його звернення до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про переведення на посаду судді окружного адміністративного суду м.Києва залишено без задоволення не стосуються спірного періоду, не мають відношення до обставин справи, таке звернення мало місце до окупації частини території суверенної держави Україна внаслідок збройної агресії Російської Федерації та надання суддям гарантій вищезазначеним Законом, тому до уваги судом не приймаються.

Враховуючи, що суд не знаходить підстав для задоволення позову про визнання незаконним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 23.02.2017 №326/0/15-17 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді у зв'язку з порушенням присяги судді, підстави для задоволення позову в частині зобов'язання Вищої ради правосуддя розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення з посади судді за власним бажанням також відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, суд вважає рішення Вищої ради правосуддя від 23.02.2017 №326/0/15-17 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України обґрунтованим, прийнятим на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 128, 158 - 163, 167, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 23.02.2017 №326/0/15-17 відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _________________ Т.М. Шипуліна

Судді: _________________ Л.І. Бившева

_________________ І.В. Борисенко

_________________ Г.К. Голубєва

_________________ І.В.Приходько

З оригіналом згідно:

Помічник судді Ю. А.Пашко