Справа № 754/15772/16-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_3, Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_3 у зв'язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму.

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 19 червня 2016 року відповідно до ст. ст. 28, 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням підвищення прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» та «Про державний бюджет на 2017 рік».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, з апеляційною скаргою звернулась позивач, просить задовольнити позов у повному обсязі, а саме провести перерахунок та виплату їй пенсії з 01 вересня 2015 року.

Також відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, в той же час обґрунтованою вбачається скарга відповідача з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. та отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

18 травня 2016 року позивач звернулась до Лівобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії, в якій просила відповідача здійснити перерахунок пенсії з 949 грн. до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На своє звернення ОСОБА_3 отримала відповідь про відмову в перерахунку пенсії, обґрунтовану тим, що пенсія їй нарахована відповідно чинного законодавства та підстав для її перерахунку не має.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Обговорюючи правомірність такої відмови, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до п. 6 статті 92 Конституції України включно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» № 1058 від 09 липня 2003 року.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно постанови КМУ № 265 від 26 березня 2008 року пенсіонерам, крім інвалідів, в якій щомісячний розмір пенсійної виплати (з урахуванням передбачених законодавством надбавок і доплат, крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) не досягає 949 гривень, надається щомісячна державна адресна допомога в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний страховий стаж роботи позивача складає 23 роки 9 місяців 1 день.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 січня 2017 року становить 1 247 гривень.

За наявності у чоловіків 420 місяців (35 років) страхового стажу пенсія встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Судом встановлено, що позивач відпрацював 285 місяців (23 роки 9 місяців).

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії позивачу становить 685,68 грн.

Щомісячна державна адресна допомога позивачу виплачується згідно з постановою КМУ № 265 у розмірі 47,32 грн.

Отже розмір пенсії ОСОБА_3 складає 949 грн., з яких: 685,68 грн. - основний розмір пенсії; 164,57 грн. - доплата до прожиткового мінімуму; 51,43 грн. - підвищення 7,5 % за відстрочку призначення пенсії; 47,32 грн. - державна адресна допомога.

Таким чином, дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком відповідача про те, що пенсія позивачу призначена та виплачується відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з постановленням нового рішення, про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року - скасувати та ухвалити нову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.