Справа № 820/479/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 травня 2017 р. № 820/479/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.01.2017;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.01.2017;

- визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.01.2017.

В обґрунтування позову вказано, що податкове повідомлення-рішення № від 12.01.2017, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.01.2017, рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.01.2017 прийняті із порушенням чинного законодавства, отже підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області в період з 07.12.2016 по 20.12.2016 проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.12.2015, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

За результатами проведення вищевказаної перевірки відповідачем було складено акт від 27.12.2016 № 4035/20-31-13-04-08/НОМЕР_1, в якому зазначені такі порушення:

1.ч.1 ст.203, п.1 ст.216, ст..228 ЦК України в частині недодержання вимог визначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ФОП ОСОБА_4 з зазначеними у акті перевірки постачальниками та покупцями.

2. п. 177.2, п.177.4 ст.177, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України в частині заниження ФОП ОСОБА_4 податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 152342,22 грн., у тому числі у 2013 році 2139,72 грн., у 2014 році 111961,19 грн., у 2015 році 38241,31 грн.

3. абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2, п. 8 ст9 Закону України про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» - в чстині недоплати єдиного соціального внеску, в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 137185,24 грн., у тому числі у 2013 році 4949,88 грн., у 2014 році 69404,30 грн., у 2015 році 62831,06 грн.

4. п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України в частині неведення книги обліку доходів та витрат.

5. п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України в частині ненадання документів, що належать та повязані з предметом перевірки.

На підставі акту перевірки від 27.12.2016 № 4035/20-31-13-04-08/НОМЕР_1 Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийняті :

- податкове повідомлення-рішення № від 12.01.2017 щодо донарахування ФОП ОСОБА_4 грошового зобовязання у сумі 190427,78 грн. (152342,22 грн. донарахований податок на доходи фізичних осіб та 38085,56 грн. штрафні санкції).

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.01.2017 щодо донарахування ФОП ОСОБА_4 заборгованості за єдиним соціальним внеском у розмірі 137185,24 грн.

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.01.2017 щодо застосування до ФОП ОСОБА_4 штрафних санкцій у розмірі 13966,02 грн.

Щодо порушення ч.1 ст.203, п.1 ст.216, ст..228 ЦК України, суд зазначає наступне.

В акті перевірки від 27.12.2016 № 4035/20-31-13-04-08/НОМЕР_1 зазначено, що постачальниками ФОП ОСОБА_4 є ТОВ «Виател», ТОВ «Сеолан», ТОВ «Філакс».

Також на ст.26 вищевказаного акту перевірки відповідачем було зазначено про нереальність господарських операцій ФОП ОСОБА_4 із вищевказаними контрагентами, а саме: на суму 70560 грн. щодо правовідносин із ТОВ «Виател», на суму 48732 грн. щодо правовідносин із ТОВ «Сеолан», на суму 113040 грн. щодо правовідносин із ТОВ «Філакас».

Підставою для визнання господарських операцій ФОП ОСОБА_4 із вищезазначеними контрагентами на вказані суми у період із 2013 по 2015 роки стали наступні факти :

- Щодо ТОВ «Виател» - неможливість проведення зустрічної звірки, відсутність даної юридичної особи за адресою її місцезнаходження, відсутність директора та засновника юридичної особи за адресами їх реєстрації, нереальність господарських операцій даної юридичної особи по ланцюгу постачальників.

- Щодо ТОВ «Сеолан» - незнаходження даної юридичної особи за адресою місцезнаходження, незнаходження контрагентів даної юридичної особи за адресами реєстраці, відсутність окремих первинних документів, зокрема, товарно-транспортних накладних, відсутність фондів, необхідних для провадження господарської діяльності(приміщень, трудових ресурсів, транспортних засобів тощо).

- Щодо ТОВ «Філакас» - незнаходження даної юридичної особи за адресою місцезнаходження, відсутність фондів, необхідних для провадження господарської діяльності (приміщень, трудових ресурсів, транспортних засобів тощо), нереальність господарських операцій даної юридичної особи по ланцюгу постачальників.

Відповідачем прийнято рішення про неможливість віднесення витрат ФОП ОСОБА_4 на розрахунки із вищевказаними юридичними особами до валових витрат.

Суд вважає такі висновки Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України з наступних підстав.

Законодавство України не зобовязує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та наявність в нього офісу за зареєстрованим місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат, на що наголошується Вищим адміністративним судом України у рішеннях №К/800/9272/14 від 02.07.2014 , №К/800/66087/13 від 02.04.2014.

Як зауважується в ухвалі Вищого адміністративного суду України №К/800/63552/14 від 21.04.2015, податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцем знаходження, так само відсутні у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

У постанові від 25.01.2016 у справі №2270/5376/12 Вищий адміністративний суд України дійшов наступних висновків: платник податків (покупець товару) не має обовязку, повноважень та можливості здійснювати контроль за дотриманням продавцем вимог законодавства щодо створення підприємства, ведення його господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені продавцями або його посадовими особами порушення.

Відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 у справі №2а-3530/11/1070 зазначається, що безпідставними є посилання контролюючого органу на відсутність реального настання правових наслідків, обумовлених договорами, з підстав відсутності необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих субєктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами, як не має такого значення і наявність чи відсутність субєкта за юридичною адресою.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Отже, поки відповідна інформація не буде внесена до Єдиного державного реєстру, данні, які в ньому містяться є достовірними.

ФОП ОСОБА_4 не може нести відповідальність у вигляді донарахування йому податкових зобовязань за податком на доходи фізичних осіб, а також штрафних санкцій, за порушення податкового законодавства через вчинені його контрагентами порушення податкового законодавства.

Європейський суд з прав людини у справі «Булвес АД проти Болгарії» дійшов такого висновку : «Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обовязків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Європейський суд з прав людини у справі «Інтерсплав проти України» зазначив, що у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною кампанією , вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Тобто, добросовісний платник податку не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Позивачем, на підтвердження господарських операцій з вищевказаними контрагентами, надано до суду договори, специфікації та видаткові накладні.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що під час проведення господарської діяльності із контрагентами ТОВ «Виател», ТОВ «Сеолан», ТОВ «Філакас» ФОП ОСОБА_4 не були порушені положення ч.1 ст.203, п.1 ст.216, ст..228 ЦК України, а господарські операції не можуть вважатися нереальними.

Щодо порушення п. 177.2, п.177.4 ст.177, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України в частині заниження ФОП ОСОБА_4 податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до акту перевірки від 27.12.2016 № 4035/20-31-13-04-08/НОМЕР_1 порушення ст. 177 Продаткового кодексу України (далі по тексту ПК України) обумовлено заниженням ФОП ОСОБА_4 оподаткованого доходу за 2013-2015 роки через віднесення до обсягу витрат витрати за розрахунками із ТОВ «Виател», ТОВ «Сеолан», ТОВ «Філакс» та неправильне віднесення до обсягу витрат витрати за розрахунками з іншими контрагентами.

Вищезазначеними висновками суду підтверджено, що ФОП ОСОБА_4 мав можливість віднесення до обсягу витрат витрати за розрахунками із ТОВ «Виател», ТОВ «Сеолан», ТОВ «Філакс» суд зазначив вище по даному рішенню.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які повязані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які повязані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до виписок по рахунку № НОМЕР_2 у АТ «ОСОБА_5 АВАЛЬ», що відкритий на імя ФОП ОСОБА_4 за період з 2013 по 2015 до витрат безпосередньо повязаних з отриманням доходів ФОП ОСОБА_4 належать наступне:

- у 2013 році на підставі договорів з контрагентами ТОВ «Віктранс», ТОВ «Поллукс-Трейд», ТОВ «ТКП Меркурій», ТОВ «Ріком», ТОВ «Виател» на загальну суму 1283772,00 (за відрахуванням ПДВ -1069810,00 грн.).

- у 2014 році на підставі договорів з контрагентами ТОВ «Виател», ТОВ «Білдекс Інвест», ТОВ «Сеолан», ТОВ «Технопром-буд» на загальну суму 505236,00 грн. (за відрахуванням ПДВ 421030,00 грн.).

- у 2015 році на підставі договорів з контрагентами ТОВ «Промтех-Трейд», ТОВ «Металургкомплект Автоматизація», ТОВ «Мітран», ТОВ «Філакас» на загальну суму 2579032,98 грн. (за відрахуванням ПДВ 2149194,15 грн.).

На підтвердження вказаних витрат позивачем надано до суду відповідні документи бухгалтерського обліку звітності, а також договори із контрагентами, рахунки-фактури.

Відповідно по рахунку № НОМЕР_2 у АТ «ОСОБА_5 АВАЛЬ», що відкритий на імя ФОП ОСОБА_4 доходи за період 2013-2015 років складаються із наступних:

- у 2013 році грошових коштів , що надійшли за поставлений товар від ТОВ «СТЛ-ГРУПП» , ТОВ «ІТК «Автоматик груп», ПАТ «НКМЗ», на загальну суму 1362151,20 грн.(за відрахуванням ПДВ 1135126,00 грн.)

- у 2014 році грошових коштів , що надійшли за поставлений товар від ТОВ «ІТК «Автоматик груп», ПАТ «НКМЗ», ПАТ «ВГП», ВАТ «Запоріжсталь», на загальну суму 569208,42 грн.(за відрахуванням ПДВ 474340,35 грн.)

- у 2015 році грошових коштів , що надійшли за поставлений товар від ПАТ «НКМЗ», ВАТ «Запоріжсталь», ПрАТ «Вентиляційні системи», на загальну суму 2704159,95 грн.(за відрахуванням ПДВ 2253466,63 грн.).

Таким чином, оподаткований дохід за 2013-2015 року, з урахуванням відрахувань до Пенсійного фонду України складає наступний : у 2013 році - 51051,23 грн., у 2014 році 39578,35грн., у 2015 році 78282,64 грн.

Відповідні дані відображені також і в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2013 та 2015 роки.

Щодо 2014 року у звітній декларації мала місце технічна помилка, а саме протиправне збільшення розміру доходів та витрат, що призвело до завищення чистого оподаткованого доходу: у звітній декларації податок на доходи фізичних осіб обліковувався із суми 48459,54 грн., у той час, коли фактично чистий оподаткований дохід за даний період становив 39578,35 грн., який визначений в уточненій декларації.

Таким чином, вищенаведене вказує на відсутність порушення п. 177.2, п.177.4 ст.177 ПК України з боку ФОП ОСОБА_4, а тому й відсутність заниження суми податку на доходи фізичних осіб.

Порушення п.167.1 ст.167 ПК України у ФОП ОСОБА_4 відсутні, оскільки ставки податку на доходи фізичних осіб у відповідні періоди правильно визначалися платником виходячи із розміру чистого оподаткованого доходу, який визначено вище.

Отже, донарахування відповідачем ФОП ОСОБА_4 податку на доходи фізичних осіб у розмірі 152342,22 грн. та застосування до нього за заниження даного податку штрафних санкцій у розмірі 38085,56 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення № від 12.01.2017 року є необґрунтованим та безпідставним.

Щодо порушення ФОП ОСОБА_4 п.2, п. 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» - в частині недоплати єдиного соціального внеску.

В акті перевірки від 27.12.2016 № 4035/20-31-13-04-08/НОМЕР_1 відповідачем зазначено, що порушення ФОП ОСОБА_4 вказаних приписів Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» обумовлені заниженням позивачем чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок у розмірі 34,7%.

Однак вищевикладеним в даному рішенні суду спростований факт заниження ФОП ОСОБА_4 у період з 2013 по 2015 роки чистого оподаткованого доходу, а отже розрахунок та сплата єдиного соціального внеску за даний період здійснювався позивачем згідно чинного законодавства.

Отже, порушення у ФОП ОСОБА_4 п.2, п. 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» - в частині недоплати єдиного соціального внеску відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті спірних рішень діяв не на підставі, не в спосіб, що передбачені законами України, та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття таких рішень, тому податкове повідомлення-рішення № від 12.01.2017 року, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.01.2017 року та рішення № від 12.01.2017 року підлягають скасуванню.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення -задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 12.01.2017 року.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №Ф- від 12.01.2017 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 12.01.2017 року.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (61170, АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) судові витрати в загальному розмірі 3415,81 (три тисячі чотириста п'ятнадцять ) грн. 81 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Чернишевська ,41, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 22.05.2017 року.

Суддя О.М.Тітов