Справа № 802/816/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

25 травня 2017 р. Справа № 802/816/17-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Чернюк Алла Юріївна розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ"

до: ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області

про: звільнення майна з під арешту

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з під арешту.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначену позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

У пункті 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», звернено увагу судів на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Отже, в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України розглядаються спори, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Як випливає із змісту розяснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, які викладені у Постанові від 20.05.2013 р. № 8 та наведених норм процесуального закону, критерієм віднесення спору до публічно правового який підлягає розгляду в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України є субєктний склад такого спору та характер правовідносин у яких виник спір.

Надаючи оцінку субєктному складу спору, необхідно зазначити, що позивачем є юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", а відповідачем ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області. При цьому слід зазначити, що позивач не є ані стороною ані іншим учасником виконавчого провадження, у межах якого накладено арешт на майно, зняти який він просить.

Водночас за характером спірні правовідносини не є публічно правовими.

Так, із позовної заяви видно, що метою звернення до суду із позовною заявою про зняття арешту став намір Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" захистити, гарантоване ст. 319 Цивільного кодексу України, цивільне право на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 145, м. Вінниця, а саме приміщення в адміністративній будівлі №3 в цокольному поверсі: приміщення з №1-1 по №1-23.

Тому, на думку позивача, оскільки відповідачем накладено арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ"яке не є боржником у виконавчому провадженні, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», наявні підстави для звернення до суду із позовом про зняття арешту із майна.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Cуду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» розяснено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПK, ст. 12 ГПK) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Пленум Верховного Суду УРСР у Постанові від 27.08.1976, № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (із змінами та доповненнями), звернув увагу судів на те, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Таким чином, виходячи із аналізу вказаних норм Закону та розяснень його застосування, вимоги позивача про зняття арешту з майна мають ґрунтуватися на праві власності на таке майно. Тому передумовою їх задоволення повинно бути визнання права власності на спірне майно. Проте, прийняття рішень про визнання права власності на майно не належить до юрисдикції адміністративних судів, а справи щодо визнання права власності та зняття арешту із майна не можуть розглядатися в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу, що абз.1-2 п. 20 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» розяснено, що згідно з частиною першою статті 60 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Отже, за своїм характером спірні правовідносини не є публічно правовими, а тому позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з під арешту не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити.

При цьому позивачу необхідно розяснити, що вказаний спір із урахуванням його субєктного складу підвідомчий господарським судам та може розглядатися за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України. Такий висновок узгоджується із п. 11 Постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 24.10.2011 р., № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», п. 5 Постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 р., № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

Керуючись ст.ст.109, 165, 186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з під арешту.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Чернюк Алла Юріївна