Справа № 496/220/17
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 496/220/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Драніков С.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення № 104 від 06.01.2017 року, зобов'язати призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2).

В обґрунтування позову зазначалося, що рішення управління Пенсійного фонду України є протиправним, оскільки статус позивача, як учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії підтверджується посвідченням виданим на його ім'я, тому він має право на дострокову пенсію зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасован рішення управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області № 104 від 06.01.2017 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2).

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році та віднесений до 2-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить посвідчення серії А №233743 від 30.01.2014 року.

08.11.2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зменшенням пенсійного віку.

06.01.2017 року управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області прийнято рішення № 104, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв'язку з відсутністю інформації про конкретний населений пункт чи об'єкт, де позивачем безпосередньо виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивач має право на зменшення пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки позивачу надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно п.1 ч.1 ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28 лютого 1991 року №796-XII,особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків. Відповідно ст. 2 Закону України №796-XII зоною відчуження є територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році.

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач у своєму Рішенні від 06.01.2017 року № 104 зазначив, що інформації про конкретний населений пункт чи об'єкт, де позивачем безпосередньо виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Верховний Суд України у постанові від 21 листопада 2006 року справа № 21-1048во06 та в ухвалі від 04.09.2015 року №690/23/15-а висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії було надано до Пенсійного фонду посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 2 категорії серії А №233743, виданого 30.01.2014 року Одеською обласною державною адміністрацією.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що статус ОСОБА_1, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році є встановленим уповноваженим на те державним органом та не може безпідставно ставитись під сумнів Пенсійним фондом.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що документи, надані позивачем дають йому право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який працював у 1986 році в зоні відчуження, а тому рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку є неправомірним та підлягає скасуванню.

Таким чином, постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик