Справа № 760/15498/16-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
25 травня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Парінова А.Б.,
суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,
при секретарі судового засідання Приходько К.М.,
за участю представника відповідача Рихтік О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії, -
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності внаслідок поранення /контузії/, отриманого під час виконання обов`язків військової служби в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- визнати протиправним та скасувати пункт 29 протоколу №67 від 19 серпня 2016 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України;
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 29 протоколу №67 від 19 серпня 2016 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву позивача, подану з висновком Київського міського військового комісаріату 24 березня 2016 року, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі /смерті/, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні /або перевірочні / та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року. В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятою постановою в частині про задоволення позову, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального права і процесуального, що призвело до неправильного вирішення справи.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 04 серпня 1979 року до 07 вересня 1994 року проходив військову службу в Збройних Силах України.
З 07 січня 1985 року по 13 березня 1987 року проходив військову службу в Демократичній республіці Афганістан.
Наказом № 184 від 12 вересня 1994 року командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України позивач включений зі списків особового складу частини та фінансового забезпечення з усіх інших видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 та звільнений з дійсної військової служби наказом Командуючого Національною гвардією України № 0161 о/с від 05 вересня 1994 року за ст.65 п. «в» /за станом здоров`я/.
З витягу з протоколу №307 від 31 березня 2010 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв встановлено, що захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Відповідно до довідки МСЕК № 0427789 від 10 березня 2016 року позивачу встановлена 2 група інвалідності внаслідок поранень, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 56 61).
Національна гвардія України, де позивач проходив військову службу, створена відповідно до Закону України №1775-ХП від 04 листопада 1991 року «Про Національну гвардію України».
Законом України № 1363-ХІV від 11 січня 2000 року «Про розформування Національної гвардії України» Національна гвардія України була розформована.
Відповідно до ст. 2 Закону особовий склад, військова техніка, озброєння, фонди та інше майно з`єднань, частин, закладів і установ Національної гвардії України передано до внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та Збройних Сил України без збільшення їх загальної чисельності.
Відповідно до Указу Президента України «Про передачу підрозділів Національної гвардії України до складу військових формувань» від 17 грудня 1999 року, 24-а окрема бригада, до складу якої входили військові частини НОМЕР_2 , 2210, де проходив службу позивач, була передана Міністерству оборони України.
Згідно зі ст.1 постанови Кабінету Міністрів України №408 від 28 лютого 2000 року «Про деякі питання, пов`язані з розформуванням Національної гвардії» погашення існуючої заборгованості перед особовим складом Національної гвардії та постачальниками здійснюють Міністерство внутрішніх справ - щодо з`єднань, частин, закладів і установ, переданих до складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, та Головного управління Командувача Національної гвардії, що ліквідується, а також Міністерство оборони - щодо з`єднань, частин, закладів і установ, переданих до складу Збройних Сил.
У зв`язку цим позивач звернувся до Київського міського військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
24 березня 2016 року Київським міським військовим комісаріатом на підставі заяви позивача до Міністерства оборони України були направлені документи з висновком щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи.
Пунктом 29 Протоколу №67 від 19 серпня 2016 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до п.17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 26 грудня 2013 року.
На думку Міністерства оборони України, така допомога позивачу має призначатися та виплачуватися Міністерством внутрішніх справ України.
Вважаючи дії Міністерства оборони України щодо відмови у задоволенні його заяви протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача про повернення документів на доопрацювання прийняте з порушенням встановленої процедури та без достатніх правових підстав.
Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегії суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державною і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно зі статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 (далі по тексту Порядок № 975).
Згідно з п. 2 Порядку № 975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з довідкою МСЕК ІІ група інвалідності встановлена позивачу з 29.02.2016 (а.с. 56).
Пунктом 11 Порядку № 975 встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до військового комісаріату із заявою про отримання одноразової грошової допомоги подано всі необхідні документи, передбачені п. 11 Порядку № 975.
Підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги відповідач зазначив, що питання виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги повинно вирішувати Міністерство внутрішніх справ України чи Національна гвардія України.
Таке твердження колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне.
Згідно зі ст.1 постанови Кабінету Міністрів України №408 від 28 лютого 2000 року «Про деякі питання, пов`язані з розформуванням Національної гвардії» погашення існуючої заборгованості перед особовим складом Національної гвардії та постачальниками здійснюють Міністерство внутрішніх справ - щодо з`єднань, частин, закладів і установ, переданих до складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, та Головного управління Командувача Національної гвардії, що ліквідується, а також Міністерство оборони - щодо з`єднань, частин, закладів і установ, переданих до складу Збройних Сил.
Оскільки, відповідно до Указу Президента України «Про передачу підрозділів Національної гвардії України до складу військових формувань» від 17 грудня 1999 року 24-а окрема бригада, до складу якої входили військові частини НОМЕР_2 , 2210, де проходив службу позивач, була передана Міністерству оборони України, то обов`язок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу належить саме Міністерству оборони України.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування пункту 29 Протоколу №67 від 19 серпня 2016 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України.
Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції на час виникнення спірних правовідносин одноразова грошова допомога у разі встановлення військовослужбовцю IІ групи інвалідності призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка передбачена частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, травми, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, з моменту настання інвалідності.
Разом з цим, законодавцем встановлено обов`язок саме Міністерства оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням останньому II групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби.
Пунктом 12 Порядку № 975 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (п. 13 порядку).
З матеріалів справи вбачається, що відповідним територіальним військовим комісаріатом було направлено Мінборони всі необхідні документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Проте, останнім рішення про виплату чи про відмову у здійсненні виплати допомоги прийнято не було.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача повторно.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Прийняття рішення про призначення та виплату військовослужбовцю одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 975 відноситься до внутрішньої компетенції Міністерства оборони України, а тому в суду відсутні підстави для задоволення зазначених вимог адміністративного позову.
В цей же час колегія суддів зазначає, що судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом.
Частиною 2 ст. 162 КАС України передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
В ході розгляду справи встановлено, що військовим комісаріатом до Міністерства оборони України були надані всі документи, визначені пунктом 11 Порядку № 795, для подальшого винесення відповідного рішення по одноразовій грошовій допомозі позивача, а, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Міністерство оборони не приймало рішень про виплату чи відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.
При цьому суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 18.03.2014 (справа №21-11а14), в якій зазначено, що оскільки звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглядав, та відповідного рішення не приймав, то суд повинен був зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.
Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Повний текст ухвали виготовлено 25.05.2017

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.