Справа № 149/25/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 149/25/17

Головуючий у 1-й інстанції: Вергелес В.О.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

24 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправним рішення Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови йому у перерахунку призначеної пенсії з врахуванням заробітної плати вказаної у довідках № 01-01-30-1056 від 08.04.2016 року, виданої Хмільницькою райдержадміністрацією Вінницької області, та № 116/01-12 від 05.04.2016 року, виданої Літинським районним трудовим архівом Вінницької області;

- зобов'язати Хмільницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести перерахунок призначеної йому пенсії з врахуванням заробітної плати вказаної у довідках № 01-01-30-1056 від 08.04.2016 року, виданої Хмільницькою райдержадміністрацією Вінницької області, та № 116/01-12 від 05.04.2016 року, виданої Літинським районним трудовим архівом Вінницької області, починаючи з 01.05.2016 року.

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

До початку судового засідання до Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшли заяви ОСОБА_2 та уповноваженого представника Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про розгляд даної справи у їх відсутності в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 24.09.2013 року перебуває на обліку в Хмільницькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та отримує пенсію призначену та нараховану відповідно до протоколу № 142680 від 02.10.2013 року (а.с.80).

11.04.2016 року позивач звернувся до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області з заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії, надавши архівні довідки № 01-01-30-1056 від 08.04.2016 року, видану Хмільницькою райдержадміністрацією Вінницької області, та довідку № 116/01-12 від 05.04.2016 року, видану Літинським районним трудовим архівом Вінницької області.

Відповідач листами № 1001/06-37/02 від 25.08.2016 року та № 1348/06-37/02 від 28.11.2016 року відмовив позивачу у перерахунку його пенсії з підстав відсутності інформації про сплату внесків на соціальне страхування та до Пенсійного фонду, вказавши при цьому, що подані первинні документи викликають сумнів щодо їх достовірності.

Позивач вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач у справі відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", вчинив це протиправно, а тому такі його дії та бездіяльність мають бути визнані протиправними.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Пунктом 2.1 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п. 2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Таким чином, згідно із законодавством, чинним на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, встановлено, що обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління ПФУ № 22-1 від 22.11.2005 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії з тих підстав, що відсутня інформація про сплату внесків на соціальне страхування та до Пенсійного фонду, а первинні документи викликають сумнів щодо їх достовірності.

Згідно з приписами ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Тобто, саме на Пенсійний фонд покладено обов'язок щодо здійснення виплат пенсій з урахуванням вимог пенсійного законодавства, а також щодо контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, що виключає можливість виплати пенсій, виплата яких не передбачена чинним законодавством, навіть за умови послідуючого відшкодування відповідних втрат Пенсійного фонду сторонніми особами.

Згідно з пунктом 38 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження; видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 6), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Як встановлено судом першої інстанції, архівна довідка № 01-01-30-1056 від 08.04.2016 року, видана Хмільницькою райдержадміністрацією Вінницької області, та архівна довідка № 116/01-12 від 05.04.2016 року, видана Літинським районним трудовим архівом Вінницької області, є належними документами, на підставі яких відповідач зобов"язаний був здійснити перерахунок пенсії позивачу.

Таким чином, провівши системний аналіз норм чинного законодавства до дослідивши обставини справи в повному обсязі колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність позовних вимог, оскільки відповідач відмовивши позивачу в прийнятті вказаних довідок порушив положення ч.1 ст.40 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позбавив останнього права на врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року.

Стосовно посилань відповідача на пропуск позивачем встановленого ст. 99 КАС України шестимісячного терміну, то судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся до суду 10.01.2017 року з адміністративним позовом щодо оскарження відмови Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області у проведенні перерахунку призначеної йому пенсії з врахуванням заробітної плати вказаної у довідках № 01-01-30-1056 від 08.04.2016 року, виданої Хмільницькою райдержадміністрацією Вінницької області, та № 116/01-12 від 05.04.2016 року, виданої Літинським районним трудовим архівом Вінницької області від 25.08.2016 року та від 28.11.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку, про порушення своїх прав позивач фактично дізнався, отримавши листи відповідача про відмову у перерахунку пенсії № 1001/06-37/02 від 25.08.2016 року та № 1348/06-37/02 від 28.11.2016 року, а тому підстави вважати, що останнім пропущено встановлений процесуальний строк звернення до суду за захистом своїх прав відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які свідчили б про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.