Справа № 810/4369/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4369/16
У Х В А Л А

29 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС, Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - Відповідач-1, Київська міська митниця), Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач-2, ГУ ДФС у м. Києві) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської митниці та ГУ ДФС у м. Києві, що виразилася у затягуванні процесу видання/погодження наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю митниці на умовах строкового трудового договору на час відсутності у зв'язку з вагітністю та пологами ОСОБА_2 в порядку переведення із Апарату Верховної Ради України та застосувати наслідки такого призначення до умов проходження Позивачем державної служби в органах доходів і зборів (фіскальних органів);

- зобов'язати Відповідача-1 та Відповідача-2 видати (включаючи відповідні погодження) наказ про призначення Позивача на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю митниці на умовах строкового трудового договору на час відсутності у зв'язку з вагітністю та пологами ОСОБА_2 в порядку переведення із Апарату Верховної Ради України, а також застосувати наслідки такого призначення до умов проходження Позивачем державної служби в органах доходів і зборів (фіскальних органів) з 19.04.2016 року;

- стягнути з Київської міської митниці на користь ОСОБА_1 компенсацію за час вимушеного прогулу.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в частині вимог до ГУ ДФС у м. Києві відмовити. Крім того, Апелянтом заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з неможливістю його сплати.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ч. ч. 5, 6 ст. 187 КАС України, а саме - в апеляційній скарзі не зазначена дата її подання, а також до апеляційної скарги не додані документ про сплату судового збору.

Згідно ч. 5 ст. 187 КАС України в апеляційній скарзі зазначається дата її подання.

Водночас, подана Відповідачем-2 апеляційна скарга дати її подання не містить.

Крім іншого, приписами ч. 6 ст. 187 КАС України визначено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

Суд вважає за необхідне зазначити, що правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір справляється за подання апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на те, що предметом позову є визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання останнього вчинити дії, позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

Зі змісту постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 року №2 «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» вбачається, що, перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, складала 0,4 розмір мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті було передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2016 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог до Відповідача-2 на постанову Київського окружного адміністративного суду складає 606,32 грн. (1 378,00 х 0,4 х 110%).

Однак, всупереч вимог КАС України, Апелянтом до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Оцінюючи клопотання Відповідача-2 про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з неможливістю забезпечення його сплати вчасно та у повному обсязі, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З наведеного випливає, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов'язком суду, можливість реалізації якого пов'язується з майновим станом особи.

Тобто, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зазначена позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові Пленуму від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

При цьому, судом враховується, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначив, що вимога сплати зборів судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відтак посилання Апелянта на те, що відсутність на момент подання апеляційної скарги у ГУ ДФС у м. Києві коштів на сплату судового збору є перешкодою для доступу у правосудді, є помилковим, оскільки, як вже було зазначено вище, обмежене фінансування суб'єкта владних повноважень не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, оскільки заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить доказів скрутного майнового стану особи та неможливості Відповідача-2 забезпечити сплату судового збору у встановленому Законом розмірі, суд вважає за необхідне у його задоволенні відмовити.

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, в ухвалах від 08.09.2015 року у справі №21-5496а15, від 29.02.2016 року у справі №810/1495/15, від 01.03.2016 року у справі № 810/1674/15.

Крім того, судом враховується, що доказів неможливості сплати судового збору Відповідачем-2 не надано.

Згідно ч. 3 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 Кодексу, застосовуються правила статті 108 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи, що Апелянтом не було зазначено дату подання апеляційної скарги та не додано до апеляційної скарги документ про сплату судового збору, а клопотання про звільнення від сплати судового збору визнано необґрунтованим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху та надання Відповідачу-2 строку для усунення недоліків шляхом: зазначення дати подання апеляційної скарги; надання документу про сплату судового збору на суму 606,32 грн. або клопотання про зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління ДФС у м. Києві про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС, Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати Апелянту строк для усунення недоліків - двадцять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали.

У разі не усунення недоліків у зазначений вище строк апеляційна скарга буде повернута Апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до ст.ст. 211, 212 КАС України.

Суддя А.Г. Степанюк