Справа № 826/3703/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3703/17 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В, Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Національного банку України про визнання протиправними дій та бездіяльності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Національного банку України (далі - відповідач) про визнання дії та бездіяльність Національного банку України по рефінансуванню публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та контролю за його діяльністю в період з 2014-2015 років неправомірними.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 16 березня 2017 року адміністративний позов залишив без розгляду. Суд першої інстанції залишаючи без розгляду даний адміністративний позов виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2017 року та постановити нову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта, зазначену ухвалу суду прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

У ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Необхідно зазначити, що строком є проміжок часу, у який особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Таким чином, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярного звернення до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. При цьому, відсутність цієї умови призводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах та можливості зловживання правом.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд має з'ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивач є вкладником у ПАТ «Комерційний банк «Надра» на підставі договорів строкового вкладу № 2072949 від 20.11.2014 року та № 2072935 від 24.11.2014 року.

На підставі постанови правління Національного банку України № 83 від 05.02.2015 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних та 06.02.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджена тимчасова адміністрація.

В даному випадку колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме з 05.02.2015 року позивач повинна була дізнатися про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних, що в свою чергу, є наслідком можливих протиправних дій та бездіяльності Національного банку України щодо здійснення рефінансування банка та контролю за його діяльністю в період з 2014-2015 років.

Однак, з даним адміністративним позовом позивач звернулася до суду лише 13.03.2017 року, про що свідчить дата на штемпелі копії позовної заяви, а відтак, із порушенням шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України.

Окремо, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що апелянт звертала увагу суду на те, що існує господарська справа № 910/15019/15, де Державна іпотечна установа звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та Національного банку України про визнання недійсним договору застави майнових прав б/н від 10 серпня 2011 року в частині застави майнових прав ПАТ «Комерційний банк «Надра» за договорами, зазначеними у додатку № 1 до Договору застави майнових прав № 7/1-З від 15 жовтня 2008 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року у справі № 910/15019/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2016 року рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року у справі № 910/15019/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним договір застави майнових прав б/н від 10 серпня 2011 року, укладений між Національним банком України та ПАТ «Комерційний банк «Надра» в частині застави майнових прав ПАТ «Комерційний банк «Надра» за договорами, зазначеними у додатку № 1 до Договору застави майнових прав № 7/1-З від 15 жовтня 2008 року, що укладений між Державною іпотечною установою та ВАТ «Комерційний банк «Надра».

З рішенням суду апеляційної інстанції позивач ознайомилася 20.09.2016 року. Позивач, вважає, що саме цим рішенням був встановлений факт порушення не тільки прав Державної іпотечної установи, а її майнових прав, а тому вважає, що строк звернення до суду необхідно обраховувати саме з 20.09.2016 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини даної господарської справи не пов'язані з заявленими вимогами позивача у даній адміністративній справі, а тому день, коли вона ознайомилася з постановою Київського апеляційного господарського суду не можуть бути початком перебігу строку на звернення до адміністративного суду.

Таким чином, за результатами системного аналізу приписів зазначеного законодавства у взаємозв'язку з обставинами даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не надано належних доказів, які б надавали суду підстави визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звернулася з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду та про відсутність документально підтверджених обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду, у зв'язку з чим суд першої інстанції правильно застосував до поданої позовної заяви наслідки, передбачені ч. 1 ст. 100 та п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - залишив позов без розгляду.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 165, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Є.В. Чаку

Судді В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст ухвали виготовлено 26.05.2017 року

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.