Справа № 572/47/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ведяніна Т.О.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
ПОСТАНОВА
іменем України

"29" травня 2017 р. Справа № 572/47/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Бучик А.Ю.
суддів: Майора Г.І.
Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сарненського об`єднанеогоуправління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "27" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сарненського районного суду від 27 лютого 2017 року визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області в призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано УПФУ в Сарненському районі Рівненської області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком з пониженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17 листопада 2016 року.
В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки станом на 01.01.1993 термін його проживання становить 2 роки 11 місяців і 2 дні.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Протоколом від 09.12.2016 № 2721 відмовлено позивачу в призначенні пенсії, оскільки наданими документами не підтверджено факт постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років на 01 січня 1993 року.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії підтверджує, що ОСОБА_1 станом на 01 січня 1993 року був таким, що постійно проживав на території гарантованого добровільного відселення.
Проте, колегія суддів не погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані Конституцією України, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи N 796- XII від 28.02.1991р. особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до п.п.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. N 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються окрім іншого документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідно п.2.22 вищевказаного Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.
Із довідок № 4520 від 27 жовтня 2016 року, виданої Немовицькою сільською радою Сарненського району та № 375 від 3 листопада 2016 року, виданої Сарненською міською радою, встановлено, що ОСОБА_1 з 7 лютого 1986 року по 27 січня 1990 року був зареєстрований по АДРЕСА_1 (територія якого згідно Постанови КМУ від 23.07.1991 № 106 віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю), а з 30 січня 1990 року по даний час є зареєстрованим у с. Немовичі, Сарненського району (територія якого згідно Постанови КМУ від 23.07.1991 № 106 віднесена до зони гарантованого добровільного відселення).
Отже, виходячи з вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що за наявними документами не підтверджено проживання позивачем протягом 3-х років у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, тобто, протягом періоду, визначеного ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що давало б право їй на зменшення пенсійного віку.
Покликання суду першої інстанції на те, що дослідженими доказами підтверджено факт проживання позивача станом на 01 січня 1993 року у зоні гарантованого добровільного відселення протягом періоду часу, який перевищує 3 роки, є безпідставним, оскільки зі змісту ст.104 КАС України вбачається, що встановлення юридичних фактів не належить до повноважень адміністративного суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконано.
Позивачем на спростування доводів відповідача, наведених в апеляційній скарзі, доказів не надано і таких доказів судом апеляційної інстанції не встановлено.
Судом першої інстанції не встановлено належним чином обставини справи та не надано правової оцінки представленим доказам.
З огляду на вищенаведене, постанова суду першої інстанції у відповідності до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області (правонаступником якого є - Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області) задовольнити.
Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "27" лютого 2017 р. скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Г.І. Майор

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_2 - відповідачу: Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області вул. Суворова, 8,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500
- ,