Справа № 757/14937/17-а
Суддя: Остапчук Т. В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Остапчук Т.В., при секретарі Медведєва М. Г., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

15.03.2017 року на адресу суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії. Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати відповідача здійснити призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з січня 2017, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, без обмеження її максимального розміру. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.01.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років у порядку ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону від 05.11.1991 №1789-ХІІ). При зверненні було надано документи, які підтверджують загальний стаж роботи позивача по вислузі років становить 20 років 0 місяців 13 днів, в тому числі половина строку навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду в органах прокуратури складає 2 роки 4 місяці, стаж роботи в органах прокуратури, за період з 28.04.1999 року по 13.01.2017 року, становить 17 років 8 місяців 13 днів та інші необхідні документи. Проте відповідач листом від 18.01.2017 року №2631/03 повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії. Відмову позивач вважає незаконною, а тому для захисту порушеного права звернувся до суду із позовною заявою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання у повному обсязі, просив відмовити, надав суду письмові заперечення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи стороні відповідача необхідно довести правомірність своїх дій та бездіяльності. Судом встановлено, що 13 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років у порядку ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону від 05.11.1991 №1789-ХІІ). Листом від 18.01.2017 року за №2631/03 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії по вислузі років на тій підставі, що у відповідності до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів Україні «Про державну службу», «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. В зв'язку з вищевикладеним з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах зазначених законів, пенсії за вислугою років не призначаються. Відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» прокурори та слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 23 років у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років. Відповідно до заяви від 13.01.2017 та наданих документів стаж вислузі років позивача складає лише 20 років 0 місяців 13 днів, тому відмовлено в призначенні пенсії. Як зазначає позивач, пенсійне забезпечення прокурорів встановлено приписами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року N 1789-XII. Стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії) визначає, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Позивач, звертаючись до суду з позовом вважає, що пенсійне забезпечення має бути призначене у порядку ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону від 05.11.1991 №1789-ХІІ) та необхідний стаж для призначення пенсії має бути не менше 20 років. Проте суд не може погодитись із зазначеним позивачем на тій підставі, що стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (яка чинна на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) передбачала, що особи, які звернулись в період з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року повинні мати 23 роки страхового стажу, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років. Зазначена норма не визнавалася неконституційною. Позивач не заперечував, як вбачається з позовної заяви вірності нарахування стажу роботи позивача по вислузі років становить 20 років 0 місяців 13 днів, в тому числі половина строку навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду в органах прокуратури складає 2 роки 4 місяці, стаж роботи в органах прокуратури, за період з 28.04.1999 року по 13.01.2017 року, становить 17 років 8 місяців 13 днів. Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно офіційного тлумачення ч.1 ст.58 Конституції України на підставі рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Отже, так як ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії 13.01.2017 року, саме положення Закону України «Про прокуратуру» які чинні на момент звернення мають застосовуватись до спірних правовідносин. Діючим законодавством не передбачено в даному випадку застосування положень Закону, які не були чинними на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії. Оскільки на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії загальний страховий стаж складав 20 років 0 місяців 13 днів при необхідному 23 роки, суд вважає, що дії відповідача у відмові в призначенні пенсії були правомірними. А тому з врахуванням встановленого суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог позивача.. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 69-72, 94, 104, 158-163, 167, 183-2, 186 КАС України, рішенням Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", Законом України «Про прокуратуру», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Остапчук Т.В.