Справа № 817/79/17
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2017 р.Р і в н е 817/79/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1; представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: представник - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Управління інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації
про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління інфраструктури та промисловості Рівненської обласної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення обласного комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування, оформленого протоколом №4 від 27.12.2017 в частині недопущення до участі у конкурсі перевізника-претендента фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на об'єкти конкурсу, які відносяться до автобусних маршрутів міжміського сполучення (а саме: на об'єкти конкурсу №1-8, №14, №16-18, №20, №26, №29, №30 - всього 16 об'єктів конкурсу).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення обласного комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування від 27.12.2016, оформлене протоколом №4, в частині недопущення до участі у конкурсі перевізника-претендента фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на об'єкти конкурсу, які відносяться до автобусних маршрутів міжміського сполучення, є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки в ньому не вказано, які саме із поданих ним документів містять недостовірну інформацію; яка інформація, що міститься в них, є недостовірною; якими фактичними даними керувалися члени конкурсного комітету при оцінці вказаної інформації як недостовірної; які причини відхилення його додаткових роз'яснень по спірних питаннях.

Позивач також вказує на те, що відповідач, під час прийняття оскаржуваного рішення, безпідставно зазначив, що ним, як перевізником-претендентом, до списку власних автобусів, які відповідають екологічним вимогам не нижче «Євро-2» та відносяться до категорії М3 класу В, ІІІ, зазначених в розділах 1 анкет до заяв на участь в конкурсі, було включено автобуси ТАМ 260 А119 і NISSAN INTERURBANO, які за роками виготовлення не відповідають екологічним вимогам не нижче «Євро-2», а включений у список автобус DAEWOOO BS 106 не відноситься до класу ІІІ або В. Як переконаний позивач ці висновки комісії є надуманими і безпідставними, а насправді заявлені ним для участі в конкурсі транспортні засоби відповідають усім вимогам конкурсу як в частині відповідності екологічним вимогам «Євро-2», так і вимогам по комфортності (відповідності класу ІІІ). При цьому позивач послався на відповідні протоколи перевірки транспортних засобів на відповідність вимогам екологічного стандарту «Євро-2» та свідоцтвом відповідності автобусів параметрам комфортності.

В судовому засіданні, під час розгляду справи, позивач та його представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що усі заявлені ним до участі в конкурсі транспорті засоби відповідають оголошеним умовам. Уся інформація подана позивачем як перевізником-претендентом у заявах та анкетах на усі об'єкти конкурсу є достовірною та може бути підтверджена документами, наявними в нього на день проведення конкурсу. Висновок конкурсної комісії про недостовірність інформації по трьох автобусах позивача є безпідставним і ґрунтується виключно на інформації Державної інспекції України з безпеки на транспорті щодо років запровадження в ЄС екологічних норм «Євро-2», в той час як дані об'єктивних досліджень (протоколів перевірки ТЗ) вказують на їх повну відповідність вимогам екологічного стандарту «Євро-2» та вимогам щодо комфортності. Будь-яких усних чи письмових запитів (звернень) від організатора конкурсу та/або робочого органу щодо перевірки достовірності інформації, що міститься в документах, поданих на конкурс 27.12.2016 до нього не надходило. Попри це конкурсним комітетом не взято до уваги письмові докази на підтвердження відповідності заявлених автобусів умовам конкурсу, подані позивачем безпосередньо під час його проведення 27.12.2017.

Відповідач проти позову заперечував, представник відповідача подав суду письмові заперечення (а.с,206-211), у яких вказав, що відповідно до п. 67 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081 (надалі - Порядок), інформація, що міститься в документах, поданих перевізниками-претендентами для участі в конкурсі, повинна бути достовірною станом на момент подання документів для участі в конкурсі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 12 Порядку конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію.

Про надання позивачем недостовірної інформації під час проведення конкурсу комісії стало відомо з відповідних заяв-скарг інших учасників.

За таких умов, з метою перевірки транспортних засобів марки ТАМ 260 А 119, днз. НОМЕР_1, 1992 року випуску і NISSAN INTERURBANO, днз. НОМЕР_2, 1993 року випуску, вимогам «Євро-2», позивачу було надіслано факсограму від 08.12.2016 №04/1180-02-1, якою витребовувалися підтверджуючі документи про відповідність автобусів вимогам екологічного стандарту «Євро-2», яких позивачем надано не було. У зв'язку із чим, відповідачем прийняте оскаржуване рішення.

Крім того вказав, що на сьогоднішній день немає підстав для визнання протиправним та скасування рішення обласного конкурсного комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування, оформленого протоколом №4 від 27.12.2017, в частині недопущення ФОП ОСОБА_1 на об'єкти конкурсу, які відносяться до автобусних маршрутів міжміського сполучення, відтак просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши подані суду письмові докази та заперечення, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом з досліджених у справі доказів, 18.11.2016 у випуску газети «Вісті Рівненщини» №46 опубліковано оголошення про проведення Рівненською обласною державною адміністрацією конкурсу на право здійснення перевезення пасажирів на приміських та міжміських внутрішньо обласних маршрутах загального користування на 27.12.2016. Зміст оголошення містить умови проведення конкурсу з перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування на відповідні об'єкти маршрутів.

Згідно із змінами та доповненнями до оголошення про проведення конкурсу на право здійснення перевезення пасажирів на міжміських та приміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування, опублікованими в газеті «Вісті Рівненщини» від 25.11.2016 №47, оголошення доповнено об'єктами конкурсу №29-31, а також внесено зміни до об'єкту конкурсу №12.

В цілому, з урахуванням змін та доповнень до оголошення, конкурс було оголошено на 31 об'єкт.

Позивачем по справі, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано заяви на участь в конкурсі по наступних об'єктах, а саме: №№1-8, №14, №№16-18, №20, №21, №26, №27, №29, №30 - всього по 18-ти об'єктах конкурсу.

Оскаржуваним рішенням обласного комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування, оформленим протоколом №4 від 27.12.2016, позивача по справі перевізника-претендента ФОП ОСОБА_1 не було допущено до участі в конкурсі на об'єкти конкурсу, що відносяться до автобусних маршрутів міжміського сполучення, по наступним об'єктам: №1-8, №14, №16-18, №20, №26, №29, №30 - всього 16 об'єктів конкурсу.

Крім того, судом встановлено, що стосовно об'єктів №21 та №27 позивача по справі перевізника ФОП ОСОБА_1 було допущено до конкурсу 27.12.2016, по об'єкту №16 конкурсу не було визначено переможця, а об'єкт №26 - знятий з конкурсу.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення обласного комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування, оформлене Протоколом №4 від 27.12.2016, мотивоване тим, що перевізник-претендент ФОП ОСОБА_1 до списку власних автобусів, які відповідають екологічним вимогам не нижче «Євро-2» та відносяться до категорії М3 класу В, ІІІ, зазначених в розділах 1 анкет до заяв на участь в конкурсі, включив автобуси ТАМ 260 А119 і NISSAN INTERURBANO, які за роками виготовлення не відповідають екологічним вимогам не нижче «Євро-2», а включений у список автобус DAEWOOO BS 106 не відноситься до класу ІІІ або В .

Будучи незгідним із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 67 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 №1081, інформація, що міститься в документах, поданих претендентами-перевізниками для участі в конкурсі, повинна бути достовірною за станом на момент подачі документів для участі в конкурсі.

Конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію (п.п. 1 п. 12 Порядку).

Разом з тим, на переконання суду, таке рішення має бути обґрунтованим та прийматися з чітким дотриманням процедур, визначених Порядком.

Згідно п. 27 Порядку члени конкурсного комітету зобов'язані дотримуватися норм законодавства, цього Порядку, об'єктивно та неупереджено розглядати конкурсні пропозиції перевізників-претендентів.

В обґрунтування законності свого рішення про недопущення позивача до участі в конкурсі та на підтвердження подання останнім недостовірної інформації, відповідач посилається на інформацію Державної інспекції праці з безпеки на транспорті, відповідно до якої директивою 91/542/ЕЕС в країнах ЄС у 1992-1993 роках були запроваджені екологічні норми «Євро-1» (рівень вимог А), а норми «Євро-2» (рівень вимог В) лише у 1995-1996 роках, а оскільки подані ФОП ОСОБА_1 до участі в конкурсі автобуси марки ТАМ 260 А 119, днз. НОМЕР_1, 1992 року випуску і NISSAN INTERURBANO, днз. НОМЕР_2, 1993 року випуску, виготовлені раніше, вони, на думку відповідача, вимогам «Євро-2» не відповідають.

Разом з тим, суд критично оцінює вказані заперечення відповідача, оскільки вони спростовуються протоколами перевірки технічного стану транспортних засобів від 30.06.2016 №00298-00796-16 (на автобус марки NISSAN INTERURBANO, д.р.н. НОМЕР_3) (а.с.58), від 12.01.2016 №00298-00010-16 та від 13.07.2016 №00298-00873-16 (на автобус марки ТАМ, д.р.н. НОМЕР_4) (а.с.61), відповідно до яких вказані транспортні засоби відповідають екологічному рівню «Євро-2» та після технічного контролю визнані технічно справними.

Крім того, належні докази початку виробництва транспортних засобів, що відповідають нормам «Євро-2», лише починаючи з 1995 року (відповіді заводів-виробників чи їх офіційних представників в Україні) відповідачем надані до суду так і не були.

Додатково, відповідність екологічним нормам «Євро-2» автобуса марки NISSAN INTERURBANO, д.р.н. НОМЕР_3, 1993 року випуску, підтверджується листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 01.02.2017 вих. №3433-05/3095-06.

За вказаних умов, суд приходить до висновку про доведеність належними і допустимими доказами відповідності автобусів марки NISSAN INTERURBANO, д.р.н. НОМЕР_3 та марки ТАМ, д.р.н. НОМЕР_4 вимогам екологічного рівня «Євро-2» і умовам оголошеного відповідачем конкурсу, а відтак - подання позивачем достовірної інформації щодо них на конкурс 27.12.2016.

Відповідно до пункту 37 Порядку, достовірність інформації, викладеної у заяві та документах, визначених пунктом 29 цього Порядку, перевіряється організатором та/або робочим органом не пізніше ніж за два дні до дати проведення конкурсу.

В своєму запереченні проти позову відповідач покликається на те, що з метою перевірки транспортних засобів марки NISSAN INTERURBANO, д.р.н. НОМЕР_3 та марки ТАМ, д.р.н. НОМЕР_4 вимогам «Євро-2», позивачу було надіслано факсограму від 08.12.2016 №04/1180-02-1 з вимогою, серед іншого, надати підтверджуючі документи про відповідність вказаних автобусів вимогам екологічного стандарту не нижче «Євро-2» (а.с. 220).

Разом з тим, належних доказів направлення позивачу по справі перевізнику-претенденту ФОП ОСОБА_1 вказаної факсограми засобами факсимільного, поштового чи електронного зв'язку відповідач не надав.

З пояснень позивача та досліджених в судовому засіданні анкет та заяв, поданих ним на конкурс 27.12.2016 вбачається, що перевізник-претендент ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності такими засобами зв'язку як факс чи електронна пошта не користується, для зв'язку з собою в конкурсних анкетах вказує лише поштову адресу за місцем свого проживання і мобільний телефон.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем не подано належних доказів на підтвердження направлення факсограми від 08.12.2016 №04/1180-02-1 позивачу та вжиття заходів щодо перевірки достовірності інформації, поданої перевізником-претендентом, у визначений п.37 Порядку строк.

Разом з тим, сам факт неподання відповіді на факсограму перевізником-претендентом не є самостійною достатньою підставою для недопущення його до участі в конкурсі відповідно до п. 12 Порядку.

Що стосується зауважень конкурсного комітету щодо невідповідності заявленого позивачем на конкурс автобуса DAEWOOO BS 106, д.р.н. НОМЕР_5, класу ІІІ або В комфортності, судом враховано наступне.

Відповідно до п. 1.11 Умов проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування, затверджених розпорядженням голови Рівненської облдержадміністрації від 27.05.2009 №174, при визначенні переможця конкурсу, конкурсним комітетом враховується, серед іншого, і відповідність транспортних засобів вимогам класифікації згідно з підпунктом 4.1.3. Порядку визначення класу комфортності автобусів, сфери їхнього використання за видами сполучень та режимами руху (клас І, ІІ, ІІІ), затвердженому наказом Мінтрансзв'язку України від 12.04.2007 №285 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.05.2007 за №499/13766.

Підпунктом 4.1.3. Порядку визначення класу комфортності автобусів, сфери їхнього використання за видами сполучень та режимами руху (клас І, ІІ, ІІІ), затвердженому наказом Мінтрансзв'язку України від 12.04.2007 №285 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.05.2007 за №499/13766 передбачено, що до ІІІ класу комфортності відносяться автобуси місткістю понад 22 пасажири, крім водія, призначені для перевезення виключно сидячих пасажирів.

Як встановлено судом на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 від 18.02.2016 на автобус марки DAEWOO BS 106, р.н. НОМЕР_5, він призначений виключно для перевезення сидячих пасажирів у кількості 38 місць (включно з водієм), таким чином, відповідно до Порядку визначення класу комфортності, відноситься до автобусів ІІІ класу (а.с.177-178).

Додатково, відповідність автобуса DAEWOO BS 106, р.н. НОМЕР_5, 2000 року впуску, ІІІ класу комфортності підтверджується свідоцтвом Дочірнього підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 18.01.2017 №004293 (а.с.176).

За таких обставин, суд вважає, що позивачем подано повну і достовірну інформацію щодо відповідності належного йому автобуса марки DAEWOO BS 106, р.н. НОМЕР_5, 2000 року впуску, ІІІ класу комфортності.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини другої вказаної статті - до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких дій чи без діяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч.3 вказаної вище статті Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Невідповідність оскаржуваного рішення хоча б одному із перелічених критеріїв правомірності є підставою для його скасування.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що конкурсний комітет при вирішенні питання про допуск перевізника-претендента ФОП ОСОБА_1 до участі в конкурсі на об'єкти конкурсу, які відносяться до автобусних маршрутів міжміського сполучення (а саме: на об'єкти конкурсу №1-8, №14, №16-18, №20, №26, №29, №30) дійшов необґрунтованого висновку про подання останнім недостовірної інформації та безпідставно прийняв рішення про його недопущення до участі в конкурсі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

В свою чергу, скасування акта суб'єкта владних повноважень означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним рішенням суду.

Водночас, за змістом статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час прийняття рішення про скасування незаконного рішення суб'єкта владних повноважень має право визначити, з якого моменту відповідне рішення втрачає чинність.

Таким чином, приймаючи рішення про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, суд визначає, що таке рішення є скасованими з моменту набрання постановою законної сили чи з іншої дати, встановленої судом, проте - лише на майбутнє.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень протиправним як способу захисту порушеного права позивача застосовується у тих випадках, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття.

З урахуванням викладеного застосування різних способів захисту порушеного права позивача - визнання спірного акта протиправним або скасування такого акта - повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку.

Як встановлено судом з досліджених у справі доказів, рішення обласного комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування від 27.12.2016 в частині недопущення до участі у конкурсі перевізника-претендента фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на об'єкти конкурсу, які відносяться до автобусних маршрутів міжміського сполучення, вичерпало свою дію, так як є актом індивідуальної дії і було спрямоване на регулювання конкретних правовідносин.

Тому його скасування - як спосіб захисту порушеного права позивача є недоречним.

Разом з тим, як вбачається з спірних правовідносин, позовні вимоги позивача були спрямовані на захист порушеного права і визнання оскаржуваного рішення відповідача незаконним з моменту його прийняття.

Таким чином, протокольне рішення обласного комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування від 27.12.2016 в частині недопущення до участі у конкурсі перевізника-претендента фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на об'єкти конкурсу, які відносяться до автобусних маршрутів міжміського сполучення, підлягає визнанню протиправним.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

За таких обставин присудженню на користь позивача підлягає 1600,00 судового збору, сплаченого згідно квитанції від 20.01.2017 №0.0.691345934.1.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення обласного комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування від 27 грудня 2016 року, оформлене протоколом №4, в частині недопущення до участі у конкурсі перевізника-претендента фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на об'єкти конкурсу, які відносяться до автобусних маршрутів міжміського сполучення (а саме: на об'єкти конкурсу №1-8, №14, №16-18, №20, №26, №29, №30 - всього 16 об'єктів конкурсу).

Присудити на користь позивача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.