Справа № 826/8986/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8986/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України про визнання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 незаконною в частині, -

ВСТАНОВИВ:

13 Червня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Кабінету Міністрів України та просила визнання незаконним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Постанова 850).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуваний пункт Постанови Кабінету Міністрів України №850 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки, на думку позивачки, не відповідає статтям 3 та 46 Конституції України та порушує її права.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції син ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України на посаду міліціонера взводу № 2 роти № 3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» Головного управління МВС України в Дніпропетровській області.

В жовтні 2014 року він був відряджений до міста Маріуполя Донецької області, однак ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув в районі с. Нетайлове Ясинуватського району Донецької області.

Після смерті сина ОСОБА_3 зверталася з листами до ГУ МВС України в Дніпропетровській області та МВС України про надання їй як члену сім`ї та особі, що фактично перебувала на утриманні загиблого, одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) працівника міліції.

Однак, Листами ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 31.12.2014, 12.05.2015 та листом МВС України від 19.03.2015 у виплаті одноразової грошової допомоги їй було відмовлено на підставі того, що допомога вже була виплачена дочці загиблого - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Дізнавшись про те, що пізніше положеннями Постанови КМУ №850 було змінено порядок виплати такої одноразової допомоги, зокрема, визначено, що у разізагибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків одноразова грошова допомога виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім'ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого).

Однак, п.2 зазначеної Постанови було обмежено порядок її застосування до осіб, які набули право на отримання одноразової грошової допомоги до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції», що не дозволило позивачці поширити дію положення на правовідносини, що склалися раніше, а тому позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом з метою скасування такого обмеження.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана Постанова Кабінету Міністрів України прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства України та в межах наданих повноважень, а тому підстави до визнання її незаконною відсутні. При цьому, суд першої інстанції не досліджував причини пропуску позивачем строку звернення до суду і не вирішував питання про його поновлення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції,

відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог пункту 2 розділу II «Прикінцевих положень» Закону України від 13.02.2015 «Про внесення змін до ст. 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» Кабінетом Міністрів України прийнято оскаржувану постанову від 21.10.2015 № 850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Вказана постанова № 850 Кабінету Міністрів України набрала чинності та була опублікована в бюлетені «Урядовий кур'єр» 31.10.2015 № 203.

Таким чином, після офіційного оприлюднення нормативно-правового акту будь-яка особа, вважаючи, що таким актом чи окремими його положеннями порушенного її права мала можливість оскаржити їх у встановленому законодавством порядку.

Дослідивши обставини, на які посилалася позивачка на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, - колегія суддів виходить з такого:

Предметом судового розгляду в даному випадку є саме нормативно-правовий акт, дія якого безпосередньо пов'язана з моментом його офіційного оприлюднення у спосіб визначений законом.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Європейського суду з прав людини викладено в рішенні по справі «Устименко проти України», яким визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, він зазначив, що свобода розсуду національних судів під час ухвалення рішення про поновлення строку оскарження не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

Саме тому колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що початок перебігу процесуального строку слід рахувати від моменту отримання нею відповіді Міністерства внутрішніх справ України від 21.01.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, позивачкою було пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та не наведено жодних поважних причин, які перешкодили їй звернутися вчасно, тобто впродовж шести місяців з дня, коли особа дізналася про порушення свого права, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду.

З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2017 року - скасувати та постановити ухвалу про залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2017 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України про визнання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 незаконною в частині, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 26 травня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Парінов А.Б.

Бєлова Л.В.