Справа № 524/8010/16-а
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/8010/16-а
Провадження 2-а/524/48/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

18.05.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., за участі позивача ОСОБА_1, представників відповідачів: - Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області - Стороженко Н.Ю., - Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - Дорошенка О.В., - Кабінету Міністрів України - Тернової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області, Головного управління соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати у меншому розмірі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік , покладення зобов'язання, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Центру по нарахуванню та виплаті пенсій та соціальних виплат у Полтавській області, в якому просив: - визнати протиправними дії цього Центру по виплаті у 2016 році йому як інваліду війни II групи щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у зменшеному розмірі; - зобов'язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити дії по перерахунку виплаченої у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня та виплати такої допомоги виходячи з передбаченого ч.5 ст.13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком; - зобов'язати Центр по нарахуванню та виплаті пенсій та соціальних виплат у Полтавській області подати до суду звіт про виконання судового рішення у цій справі на протязі одного місяця з дня набрання законної сили судового рішення (постанови суду) у цій справі.

Посилався на те, що він є інвалідом війни 2-ої групи і у 2016 році до 5 травня йому була виплачена така допомога у розмірі 2600 грн., який обчислено було всупереч вимогам ч.5 ст.13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» ( а.с. а.с. 1-2 ).

Ухвалою суду від 18 січня 2017 року до участі у справі було залучено співвідповідачами Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області, Головне управління соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації ( а.с. 83 ).

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги, зокрема просив додатково: - визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України за період з 18 квітня 2016 року до 01 січня 2017 року щодо незабезпечення його, ОСОБА_1, інваліда війни 2 групи, виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; - зобов'язати Кабінет Міністрів України здійснити необхідні дії по забезпеченню обчисленню і виплати недоплаченої різниці щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня 2016 року, як інваліду війни 2-ої групи, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком станом на 01 січня 2016 року, з урахуванням фактично проведених виплат; - зобов'язати Кабінет Міністрів України подати до суду звіт про виконання судового рішення у цій справі на протязі 20-ти діб з дня набрання законної сили судового рішення (постанови суду) у цій справі ( а.с. 126 ).

Ухвалою суду від 22 березня 2017 року у справі було залучено та визнано відповідачами: Кабінет Міністрів України, Центр по нарахуванню та виплаті пенсій та соціальних виплат у

Полтавській області, Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області, Головне управління соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації ( а.с. 147 ).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовних заявах.

Представники відповідачів: - Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області - Стороженко Н.Ю., - Центру по нарахуванню та виплаті пенсій та соціальних виплат у Полтавській області - Дорошенко О.В., - Кабінету Міністрів України - Тернова Н.В., з позовом не погодилися, вважаючи його безпідставним.

Представник відповідача - Головного управління соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації у судове засідання не прибув, керівництво якого було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи та яке просило розглядати справу за відсутності представника цього управління.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни 2-ої групи і перебуває на персоніфікованому обліку в Управлінні соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області з 25 листопада 2005 року по теперішній час ( а.с. а.с. 4, 14, 90 ).

Обчислення та виплати соціальних видів допомоги особам, які перебувають на персоніфікованому обліку в органах соціального захисту, зокрема у територіальних управліннях соціального захисту, в Полтавській області централізовано здійснює Центр по нарахуванню та виплаті пенсій та соціальних виплат у Полтавській області, котрий безпосередньо підконтрольний та підзвітний Головному управлінню соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації.

08 квітня 2016 р. позивач ОСОБА_1 отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі 2600 гривень.

Розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік позивачу був обчислений та виплачений Центром по нарахуванню та виплаті пенсій та соціальних виплат у Полтавській області у розмірах, встановлених та визначених законодавством України станом на день їх призначення та виплати.

Так, приписами ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни передбачено проведення виплати разової грошової допомоги у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з ч.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України Бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України від 28 грудня 2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 січня 2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28 грудня 2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня встановленого ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 03 жовтня 1997 року у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що Закон України від 28 грудня 2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28 грудня 2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02 березня 2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань».

Підпунктом 1 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилось 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: І групи - 2975 гривень, ІІ групи - 2600 гривень, ІІІ групи - 2310 гривень.

З матеріалів справи встановлено, що грошову допомогу, розмір якої визначено постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02 березня 2016 р. позивачу виплачено 08 квітня 2016 р.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25 січня 2012р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Отже, суд вважає, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік позивачу було обчислено та виплачено у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України.

Позивач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження позову, спростування встановлених судом обставин та доводів відповідачів щодо правомірності дій по обчисленню і виплаті позивачеві розмірів допомоги.

Відповідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Кошти, які були нараховані позивачеві 08 квітня 2016 року, фактично надійшли на особовий рахунок позивача лише у період з 02 травня по 22 травня 2016 року включно (а.с. 114).

Отже, позивачем не було пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Однак, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та безпідставним, та таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 55 Конституції України, ст. ст.4, 51, п. 26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України, ст. 2, 13, 17 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту », ст.ст. 17, 18, 19, 69, 70, 71, 99, 158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Кабінету Міністрів України, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області, Головного управління соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати у меншому розмірі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік , покладення зобов'язання.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного Суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2017 року.

Суддя: