Справа № 826/12265/16
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Оксененка О.М.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третіх осіб ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 і ОСОБА_11 ОСОБА_8 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_9 до Державного реєстратора управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бондар Марії Сергіївни, управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, треті особи - ОСОБА_6 і ОСОБА_11, про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 звернулася до суду з даним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просила визнати протиправними дії Державного реєстратора управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондар Марії Сергіївни щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно за ОСОБА_6 та ОСОБА_11, а саме за кожним з них по 29/200 частини домоволодіння, яке складається з 2-х житлових будинків літ. А та літ. Б, за адресою: АДРЕСА_1, та скасувати рішення від 09.12.2013 року, індексний номер 8842877, про державну реєстрацію прав на вказане нерухоме майно за ОСОБА_6 та ОСОБА_11

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з таким рішенням, представник третіх осіб подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В судовому засіданні апелянт та представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримали і просили її задовольнити, в той час як представник позивача проти цього заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду інші учасники до суду не прибули, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і не є спірним, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.12.2007 року по справі №2-о-2-1/07 встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_11 та ОСОБА_6 після смерті їх батька ОСОБА_12 в рівних долях на 29/100 часток будинку АДРЕСА_2, та визнано за ними право власності по праву спадкування за законом на 29/100 вказаного нерухомого майна.

03.12.2013 року ОСОБА_5 від імені ОСОБА_11 та ОСОБА_6 звернулась до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію права власності на вказане домоволодіння на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва та 09.12.2013 року Державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №8842877.

Вважаючи такі дії та рішення про реєстрацію протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що при поданні заяви про реєстрацію спірного нерухомого майна заявником не було подано повного пакету документів, а тому держаний реєстратор повинен був відмовити в реєстрації права власності, тобто, на думку суду, відповідач як суб»єкт владних повноважень діяв протиправно, чим порушив законні права та інтереси позивачки.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 2 і ч. 1 ст. 11 КАС України, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину щодо фактичного порушення суб'єктом владних повноважень - відповідачем його прав, свобод чи інтересів має довести, саме, позивач належними і допустимими доказами.

В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, при цьому, задоволенню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. То ж, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем в момент здійснення ним оскаржуваних дій чи рішень.

Аналогічна правова позиція підтверджується, зокрема, рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України, зі змісту яких випливає, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Так, позивачка зазначає, що рішенням державного реєстратора від 08.12.2015 року їй було відмовлено в реєстрації права власності на її частину спірного нерухомого майна, а тому вважає неправомірними дії державного реєстратора, який приймав рішення від 09.12.2013 року стосовно державної реєстрації права власності третіх осіб.

При цьому, позивачкою не надано доказів на підтвердження порушення оскаржуваним рішенням її прав та інтересів, не обґрунтовано, яким чином дії одного державного реєстратора впливають на дії іншого, а також не вказано, яким чином скасування оскаржуваного рішення відновить її порушені права та інтереси.

Право на захист - це самостійне суб»єктивне право, яке з»являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього, тобто, відсутність у будь-кого прав чи обов»язків у зв»язку з прийняттям спірного рішення не породжує для нього і права на судовий захист, тобто права на звернення з адміністративним позовом.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 28.02.2017 (справа №21-3829а16).

Крім того, як зазначив Верховний Суд України в ухвалі від 12.03.2009, право, яке захищає суд, повинно існувати на день ухвалення судового рішення.

Отже, за відсутності порушення прав позивача, вона не є належним суб'єктом для звернення до суду з таким позовом, при цьому, позивачка не позбавлена права оскаржити рішення реєстратора про відмову у проведенні державної реєстрації її речового права.

Водночас, як зазначено в пункті 21 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», право на захист виникає за умови доведення позивачем факту застосування до нього норм оскаржуваного рішення, або того, що він є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано це рішення, при цьому, законність оскаржуваного рішення може бути перевірена лише після встановлення у позивача права на його оскарження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 і ОСОБА_11 ОСОБА_8 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 лютого 2017 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволені адміністративного позову ОСОБА_9 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Постанова в повному обсязі складена 25 травня 2017 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.М.Оксененко

І.В.Федотов

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Федотов І.В.