Справа № 814/477/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 травня 2017 р. Справа № 814/477/17

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Бондарь В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1,
до за участю: представника позивача: ОСОБА_2 Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області,
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016р. № 5690-13,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області з вимогою про скасування податкового повідомлення-рішення №5690-13 від 29.06.16 про визначення податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 14583,33 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.15 № 909-VIII, який набув чинності з 01.01.16 змінено об'єкт оподаткування транспортним податком з фізичних осіб. Якщо, до цього часу об'єктом оподаткування були легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 см3, то з 01.01.16 об'єктом оподаткування стали легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Миколаївською міською радою з цього приводу не було внесено змін до попереднього рішення «Про встановлення місцевих податків і зборів на території міста Миколаєва» №7/3 від 07.07.11, яке залишилось в попередній редакції від 18.06.15, та передбачає стягнення транспортного податку з автомобілів, які мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 см3, а не середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Позивач наголосив, що оскільки зазначені зміни до Податкового кодекс України щодо зміни об'єкту оподаткування були внесені менше ніж за 6 місяців до початку бюджетного року, вони не можуть бути застосовані на 2016 рік відповідно до п. 4.1.9. ст.4, п.12.3.4 ст.12 ПК України.

Також, представник позивачки послався на відповідну судову практику, яка склалася з цього приводу на користь платників податків.

Відповідач заперечень не надав, в судове засіданні не з'явився.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 володіє на праві власності автомобілем легковим Volvo XC90, 2016 року випуску.

Відповідно до Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.16, середньоринкова вартість зазначеного автомобіля складає 1161657,62 гривень, що більше 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1378Ч750)=1033500 гривень.

Враховуючи, що автомобіль 2016 року випуску не старше 5 років, придбано позивачкою в 2016 року, податковим органом обраховано транспортний податок з урахуванням вимог п. 267.6.2. ст.267 ПК України починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

29.06.16 уповноваженою особою ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва винесено податкове повідомлення-рішення №3937-13 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 14583,33 гривень (арк.спр.8).

Відповідно до ст.267 ПК (в редакції Закону від 24.12.15 № 909-VIII) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Таким чином, автомобіль позивачки Volvo XC90, 2016 року випуску відповідає критеріям ст.267 ПК України щодо визначення об'єкту оподаткування.

З приводу можливості застосування зазначеного податку у 2016 році, без відповідного рішенням Миколаївської міської ради, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.4 II. Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.15 № 909-VIII в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Таким чином, законодавець на 2016 рік виключив норму (п.12.3.4), що прямо передбачала залежність дії рішення про встановлення місцевих податків від завчасності його прийняття.

Натомість, відповідно до п.12.3.5 ПК України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Тобто, відсутність рішення Миколаївської міської ради, яке регламентує порядок сплати транспортного податку на 2016 рік відповідно до нових вимог, в залежності від середньоринкової вартості автомобіля, а не в залежності від об'єму двигуна, не є перешкодою в 2016 році (на відмінність від 2015 року), для обрахування податкового зобов'язання.

Щодо посилання позивача на п.4.1.9. ст.4 ПК України, відповідно до якого принципами податкового законодавства є стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, то зазначений норма-принцип стосується перш за все дій нормотворця.

Саме законодавець повинен керуватися зазначеним принципом під час розробки податкової політики, проектів Законів та внесення змін до них.

Стаття 4 не передбачає наслідків не дотримання законодавцем зазначеного принципу, а тому у суду немає підстав для скасування податкових зобов'язання, з цього приводу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.15 № 909-VIII, законодавець передбачив норму-виключення, норму «ad hoc», чітко сформулював, що транспортний податок з фізичних осіб, повинен застосовуватися з 01.01.2016 року.

Оскільки II. Прикінцеві положення Закону від 24.12.15 № 909-VIII прийняті пізніше, ніж норма передбачена п.4.1.9. ст.4 ПК України, а також є спеціальними та тимчасовими, суд повинен керуватися саме правовими нормами викладеними у II. Прикінцевих положеннях Закону.

Закон від 24.12.15 № 909-VIII є чинним, таким, що не відповідає Конституції України не визнаний, а тому відповідно до ст.9 КАС України суд повинен його застосувати.

З приводу посилання на судову практику, то відповідно до ст.244-2 КАС України лише висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Судові витрати покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 23.05.17

Суддя В.В. Біоносенко