Справа № 826/3683/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 травня 2017 року № 826/3683/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни
про визнання протиправними дій, рішення, бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни про визнання протиправними дій, рішення, бездіяльності, зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачами було протиправно не включено позивача до переліку та реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача-1 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, своєї позиції щодо позовних вимог суду не повідомив.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, через канцелярію суду подала письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на позов відповідач обґрунтовує тим, що при дослідженні обставин правочину від 09.07.2015 щодо проведення трансакції щодо перерахування грошової суми 200000,00 грн. з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку власними коштами» було встановлено відсутність ознак фактичного проведення касової операцій з отримання від позивача коштів та зарахування їх на його рахунок, оскільки 09.07.2015р. о 13.02 (час вчинення трансакції позивача) та о 13.03 було вчинено 8 трансакції на загальну суму 1 604 556,00 грн. та було здійснено операції по розподілу залишку коштів по рахунках ОСОБА_3 Та ОСОБА_4 на рахунки інших осіб, у сумі, що жодного разу не перевищує гарантований Фондом розмір відшкодування (тобто «дроблення» коштів).

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

09.07.2015 між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (банк) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір банківського рахунку №18348/П-1-980, відповідно до якого, банк відкриває клієнту поточний рахунок у гривнях НОМЕР_2 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування і нарахування процентів.

Відповідно до квитанції від 09.07.2015 №9871, ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_2 вніс кошти в сумі 200000,00 грн., що також підтверджується випискою по особовому рахунку, наданої відповідачем.

На офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) стосовно ПАТ "Радикал Банк" розміщено наступну інформацію.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 09.07.2015 р. № 452/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 09.07.2015 р. № 130 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", згідно з яким з 10.07.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", , МФО 319111, місцезнаходження: Київська обл., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Леніна, 2-В, 08130. Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5. Тимчасову адміністрацію в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" запроваджено строком на 3 місяці з 10.07.2015 р. до 09.10.2015 р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 178 від 30 вересня 2015 р. змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «РАДИКАЛ БАНК». Згідно з даним рішенням призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Савельєвій Анні Миколаївні з 01 жовтня 2015 р.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «РАДИКАЛ БАНК», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 184 від 08 жовтня 2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» до 09 листопада 2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Савельєвої Анни Миколаївни до 09 листопада 2015 р. включно.

09.11.2015 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" Савельєвою А.М. винесено наказ №204 «Про визнання правочинів нікчемними».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 09 листопада 2015 р. № 769 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАДИКАЛ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 09 листопада 2015р. № 203, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАДИКАЛ БАНК» (далі - ПАТ «РАДИКАЛ БАНК»), призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «РАДИКАЛ БАНК», визначені статтями 37, 38 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Савельєвій Анні Миколаївні на два роки з 10 листопада 2015 року до 09 листопада 2017 року включно.

Листом від 17.12.2015 №4958/15 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєва А.М. повідомила позивачу, що відповідно до положень частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є нікчемним правочин, що був вчинений (укладений) Банком з ОСОБА_1, а саме: трансакція ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу «Поповнення рахунку клієнта власними коштами» на суму 200 000,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015р., час вчинення трансакції 13:02. Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Статтею 236 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Позивач, не погоджуючись з такою позицією відповідачів та вважаючи, що його має бути включено до переліку та реєстру вкладників, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У свою чергу, згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Серед таких функцій є здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідних фінансових санкцій і накладення адміністративних штрафів.

Наведене свідчить про те, що функції Фонду пов'язані із здійсненням владних управлінських повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Враховуючи викладене, Фонд є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

У свою чергу, згідно з пунктом першим частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Отже, за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим, а відтак такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В той же час, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України в постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 № 21-4846а15, враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відступаючи від позиції Верховного Суду України, суд зазначає, що до цих спорів немає підстав застосовувати приписи статті 12 Господарського процесуального кодексу України та поширювати на такі спори юрисдикцію господарських судів.

Так, згідно із зазначеною нормою, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи про банкрутство (пункт 2 частини першої статті 12 ГПК України) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України (пункт 7 частини першої цієї ж статті).

Отже, підвідомчі господарським судам саме спори з майновими вимогами саме до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство.

У свою чергу, з аналізу норм законодавства, яке регулює питання ліквідації боржників через їх неплатоспроможність, випливає, що в будь-якому разі учасником спору в процесі ліквідації певного суб'єкта є цей суб'єкт, тобто боржник.

Втім правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Такі правовідносини не породжують прав та обов'язків для банку, адже банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вирішує виключно Фонд.

Суд вважає, що спір щодо відшкодування вкладникам коштів за рахунок Фонду не є спором у процесі ліквідації банку, так як ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду.

Статтею 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" законодавець чітко виокремив такі самостійні функції Фонду, як здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 4 частини другої статті 4); здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань (пункт 8 частини другої статті 4 згаданого Закону).

Отже, аналізуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим спором, який не є спором у процесі ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 по справі №826/4028/16.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, складання Переліку та загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду регламентовано частиною першою статті 26, частинами першою, другою, третьою, п'ятою та шостою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860.

Відповідно до наведених норм вказана процедура включає наступні етапи: складення протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; затвердження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та формування переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Обов'язок Фонду безпосередньо або уповноваженої особи Фонду у разі делегування їй повноважень щодо забезпечення перевірки правочинів (договорів) на предмет виявлення правочинів (договорів), що є нікчемними; підстави для визначення правочинів (договорів) нікчемними; право повідомляти сторони за договорами про нікчемність договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів встановлено частинами другою та третьою статті 38 та пунктом 4 частини другої статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

09.11.2015 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" Савельєвою А.М. винесено наказ №204 «Про визнання правочинів нікчемними», згідно якого визнано нікчемними відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (трансакції в системі АБС Б-2 щодо розміщення коштів на депозитних/поточних рахунках клієнтів через рахунки каси банку 09.07.2015 року поза межами робочого часу та/або операційного дня, а також трансакції в системі АБС Б-2 щодо розміщення коштів на депозитних/поточних рахунках клієнта через рахунки каси банку 09.07.2015 року за одним й тим самим часом проведення трансакції в одній касі одним і тим же касиром), які пов'язані з вкладними (депозитними) операціями за договором банківського вкладу (депозиту) та/або договорами банківського рахунку (поточними рахунками), а також зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб в ПАТ "Радикал Банк" згідно додатку № 1, який додається до наказу.

Так, відповідно до додатку № 1 до наказу № 204 від 09.11.2015 року відповідачем-2 визнано нікчемним правочин - трансакцію банку з рахунку 1 на рахунок 8348 (відображення транзакції в АБС Б2 щодо внесення коштів на поточний рахунок клієнта через касу банку одночасно з відображенням інших трансакцій, здійснених в одній касі банку одним касиром), дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 13:02.

Листом від 17.12.2015 №4958/15 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєва А.М. повідомила позивачу, що відповідно до положень частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є нікчемним правочин, що був вчинений (укладений) Банком з ОСОБА_1, а саме: трансакція ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу «Поповнення рахунку клієнта власними коштами» на суму 200 000,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015р., час вчинення трансакції 13:02.

Відповідач-2 стверджує, що правочин визнано нікчемним на підставі пунктів 1, 2, 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

В той же час, відповідачем не доведено, що ПАТ "Радикал Банк" безоплатно здійснив відчуження майна позивачу; що банк до дня визнання його неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним; або, що ПАТ "Радикал Банк" уклав у межах спірних правовідносин правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання переваг окремим кредиторам чи позивачу; крім того, позивач є вкладником, а не кредитором ПАТ "Радикал Банк".

Суд критично відноситься до тверджень відповідача щодо неможливості включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв'язку із надходженням коштів на рахунок позивача внаслідок "дроблення" великого депозиту інших клієнтів, оскільки в статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що вкладом також є кошти в безготівковій формі, які надійшли для вкладника. Більше того, положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачено обов'язкового внесення саме готівкових коштів на банківський (депозитний) рахунок особисто вкладником.

Також, суд звертає увагу, що квитанція від 09.07.2015 №9871 є належним доказом внесення коштів позивачем через касу банку, крім того, факт знаходження на рахунку позивача грошових коштів в сумі 200 000,00 грн. також підтверджується випискою по особовому рахунку, наданої відповідачем-2.

Відповідно до частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Посилання відповідача на звернення до правоохоронних органів із заявою про скоєння службовими особами ПАТ "Радикал Банк" кримінального правопорушення є необґрунтованими, оскільки сам по собі факт реєстрації заяви про злочин не доводить факту кримінального діяння.

Відтак, враховуючи, що на момент розгляду даної адміністративної справи, відповідачем не надано обвинувального вироку суду, в якому було б встановлено вину позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 або посадових осіб ПАТ "Радикал Банк", то твердження відповідача, що співробітники ПАТ "Радикал Банк", на кануні введення в банку тимчасової адміністрації 10.07.15 (тобто на наступний день після здійснення спірної трансакції від 09.07.2015), у співучасті із клієнтами банку (ОСОБА_3 та ОСОБА_4.) вчиняли дії направленні на обхід Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" («дроблення» коштів), в тому числі відкриття позивачу рахунку та перерахування коштів, є лише припущеннями та не підтверджуються жодним належним і допустимим доказом.

Також, суд звертає увагу на те, що проведення трансакції працівниками Банку за одним й тим самим часом в одній касі одним і тим же касиром не є законною підставою для висновку про нікчемність правочину, оскільки такі підстави не передбачені частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а можуть мати відповідні правові наслідки лише для осіб, що здійснюють операційний супровід клієнтів.

Крім того, суд наголошує, що позивач, як вкладник банку, не повинен нести відповідальність за дії інших осіб - співробітників банку, оскільки позивач не має доступу до проведення операцій із грошовими коштами в банку, навіть за умови неналежного виконання працівниками банку своїх посадових обов'язків.

Право на отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів передбачене статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" для всіх вкладників банків фізичних осіб, а тому відсутні підстави стверджувати, що це є пільгою (перевагою), наданою окремому кредитору.

Отже, під час розгляду справи відповідачем не надано доказів наявності підстав, які наведені у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", для визнання нікчемної трансакції (правочину) у випадку, який розглядається, як і не надано доказів визнання у встановленому законом порядку недійсною трансакції (правочину).

Таким чином, позовні вимоги в частині щодо визнання протиправними дій та рішення про визнання нікчемною спірної трансакції підлягають задоволенню, оскільки доказів визнання нікчемним безпосереднього договору банківського рахунку №18348/П-1-980 від 09.07.2015р. суду надано не було.

У зв'язку з чим, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача-2 щодо не включення позивача до переліку вкладників також підлягає задоволенню.

В той же час, суд звертає увагу, що перелік вкладників складається уповноваженою особою лише один раз, а тому в суду відсутні підстави для зобов'язання відповідача-2 вчинити дії щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідно до положень пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Тобто, в даному випадку, відповідач-2 наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.

Крім того, включення позивача до реєстру кредиторів банку не є підставою для відмови у виплаті гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом, оскільки відповідач-2 також наділений повноваження на внесення змін до такого реєстру.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача-2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складається виключно на підставі інформації, наявної в переліку вкладників, який формується та передається Уповноваженою особою, а відшкодування коштів здійснюється на підставі Загального реєстру вкладників.

Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. У даному випадку, суд не вбачає підстав для застосування зазначеної норми.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов - задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії та частково визнати протиправним і скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни від 09.11.2015 №204 «Про визнання правочинів нікчемними» та додаток №1 до нього, а саме: в частині стосовно правочину (трансакції) ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу «Поповнення рахунку клієнта власними коштами» на суму 200 000,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015р., час вчинення трансакції 13:02 на виконання договору банківського рахунку №18348/П-1-980 від 09.07.2015.

3. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни щодо не включення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за договором банківського рахунку №18348/П-1-980 від 09.07.2015 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. Вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського рахунку №18348/П-1-980 від 09.07.2015 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

5. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов