Справа № 750/2418/17
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/2418/17
Провадження № 2-а/750/519/17

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2017 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

із секретарем Юрченко І. В. ,

за участю позивача, представника відповідача Супрун Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

07.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог в частині підстав позову просив:
визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частини обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 , обчислену відповідно до статті 21 Закону України N 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", із 01.2016р. розміром 10740 грн. протиправними;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області виплачувати ОСОБА_1 перераховану пенсію у розмірі, що складає, відповідно: з 01.01.2016 - 12901 грн. 23 коп., з урахуванням збільшення основного розміру пенсії, як інваліду війни 2 групи на 25% (2484 грн. 33 коп.), підвищення пенсії інваліду війни 2 групи (429 грн. 60 коп.) та цільової грошової допомоги на прожиття інваліду війни (50 грн. 00 коп.); з 01.05.2016 - 12923 грн. 63 коп., з урахуванням збільшення основного розміру пенсії, як інваліду війни 2 групи на 25% (2291 грн. 76 коп.), підвищення пенсії інваліду війни 2 групи (452 грн. 00 коп.) та цільової грошової допомоги на прожиття інваліду війни (50 грн. 00 коп.); з 01.12.2016 - 12970 грн. 43 коп., з урахуванням збільшення основного розміру пенсії, як інваліду війни 2 групи на 25% (2291 грн. 76 коп.), підвищення пенсії інваліду війни 2 групи (498 грн. 80 коп.) та цільової грошової допомоги на прожиття інваліду війни (50 грн. 00 коп.), без обмежень максимальним розміром на умовах та відповідно до законодавства;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину пенсії з 01.01.2016 року;

звернути постанову суду про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, до негайного виконання;

зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що в порушення норм чинного законодавства відповідач порушує норми чинного законодавства та з 01.01.2016 року обмежує його право в отриманні повного розміру пенсії, оскільки обмежує виплачувану позивачу пенсію розміром 10740,00 грн.

В судовому засіданні позовні вимоги позивач підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , є інвалідом війни другої групи та пенсіонером органів внутрішніх справ та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області справ, йому призначена пенсія відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з 24.06.2011 року отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби відповідно до ст.. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а..с 7-9).

22.10.2015 року листом за вихідним № 4662/09-М2/15 та 22.12.2015р. вих. 5589/09-М2/15, на виконання вимог постанови КМУ від 13.02.2008р. № 45, Державне космічне агентство України повідомило Міністерство оборони України та Пенсійний фонд України про зміни посадових окладів військовослужбовців відряджених до Державного космічного агентства України з 01.09.2015 року таз 01.12.2015 року (а.с 10-11).

04.12.2015 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області направило до Чернігівського обласного військового комісаріату списки осіб, що перебивають на обліку у ГУ ПФУ та проходили військову службу на посадах у Космічному агентстві України (а.с. 12).

23.02.2016 року Чернігівський обласний військовий комісаріат листом за вихідним №5/712с направив до Державного космічного агентства України запит про необхідність надання до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідок про розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії військовослужбовців, що знаходяться на обліку за списком (а.с. 13).

01.08.2016 року державне космічне агентство України листом за вихідним №3898/10-К2/16 надало до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за нормами чинними на 01.09.2015р. та 01.12.2015р., у тому числі довідку №61/16-2 та довідку №62/16-2 від 29.07.2016р. про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу - полковнику ОСОБА_1 (а.с. 14).

20.08.2016 року Чернігівський обласний військовий комісаріат листом за вихідним №5/9180 надав до ГУ ПФУ в Чернігівській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 (а.с. 16).

В серпні 2016 року ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснило перерахунок пенсії позивачу за довідками про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.09.2015р. та 01.12.2015р. і відповідний розрахунок доплати із жовтня 2015 року по серпень 2016 року, у зв`язку з зміною розміру пенсії, що підтверджується відповідними перерахунками (а.с. 18-20). Як зазначає позивач у поданій позовній заяві, 06.09.2016р. ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснило виплату йому пенсії у перерахованому розмірі та відповідну доплату на картковий рахунок у відділення Ощадбанку, з чого він і дізнався про проведений ГУ ПФУ перерахунок пенсії з 01.10.2015 року та з 01.01.2016 року

18.01.2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про надання копій матеріалів пенсійної справи про перерахунок пенсії починаючи з 01.09.2015 року та розрахунок відповідної доплати (а.с. 22 ).

01.02.2017 року ГУ ПФУ в Чернігівській області листом за вихідним №188/03/А-11 надіслало позивачу копії здійснених перерахунків розміру його пенсії після 01.09.2015 року та розрахунок доплати з якого позивач дізнався, що перерахунок та виплата пенсії здійснено ГУ ПФУ в Чернігівській області із порушенням норм чинного законодавства в частини обмеження розміру перерахованої пенсії, що належить до виплати із 01 січня 2016 року, сумою у 10740 грн. (а.с. 23-24).

09.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із зверненням в якому просив здійснити виплату пенсії без обмеження її розміром у 10 740 грн. та здійснити доплату невиплаченої частини пенсії із 01 січня 2016 року (а.с. 25).

24.02.2017 року ГУ ПФУ в Чернігівській області в своєму листі за вихідним №327/03/А-12 зазначило, що у діях Управління не має порушень чинного законодавства України при проведення перерахунку та виплаті ОСОБА_1 (а.с. 26-27).

Відповідач у своїх листах №188/03/А-11 (а.с. 23-24) та №327/03/А-12 (а.с. 26-27) не заперечує проти права позивача на перерахунок пенсії з 01.09.2015 року та відповідно до протоколів про перерахунок пенсії (а.с. 18-20) з 01.01.2016 -12901 грн. 23 коп., з урахуванням збільшення основного розміру пенсії інваліду війни на 25% (2484 грн. 33 коп.), підвищення пенсії інваліду війни 2 групи (429 грн. 60 коп. та цільової грошової допомоги на прожита інваліду війни(50 гри. 00 коп.); з 01.05.2016 -12923 грн., 63 коп., з урахуванням збільшення основного розміру пенсії інваліду війни на 25% (2291 грн. 76 коп), підвищення пенсії інваліду війни 2 групи (452 грн. 00 коп.) та цільової грошової допомоги на прожиття інваліду війни (50 грн. 00 коп.); з 01.12.2016-12970 грн. 43 коп, з урахуванням збільшення основного розміру пенсії інваліду війни на 25% (2291 грн. 76 коп), підвищення пенсії інваліду війни 2 групи (498 грн. 80 коп.) та цільової грошової допомоги на прожиття інваліду війни (50 гра 00 коп.). Розмір пенсії позивача призначений ГУ ПФУ в Чернігівській області до виплати із 01.01.2016р., складає - 10740 грн. 00 коп.

Позивач вказує, що недоплата до розміру перерахованої, але невиплаченої пенсії з урахуванням збільшення основного розміру пенсії інваліду війни на 25%, підвищення пенсії інваліду війни 2 групи та цільової грошової допомоги на прожиття, складає, відповідно: з 01.01.2016 - 2161 грн.23 коп (12901 грн.23 коп. 10740 грн. 00 коп.); з 01.05.2016 - 2183 грн. 63 коп. (12923 грн.63 коп. -10740 грн. 00 коп.); з 01.122016 - 2230 грн. 43 коп. (12970 грн. 43 коп. -10740 гра 00 коп).

Відповідач у обґрунтування своєї правової позиції посилавсь на Закон України від 08.07.2011 року № 3668 «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» та Закон України від 06.12.2016 № 1774 - VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», як законодавчі акти, що на його думку встановлюють обмеження виплати пенсії позивачу з 01.01.2016 року у розмірі - 10740 грн.

Відповідно до п. 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Згідно з частиною першою ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Однак, відповідно до п. 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, зокрема, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та йому призначена пенсія відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з 24.06.2011 року отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби відповідно до ст.. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, тобто до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99 при вирішенні справи щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дійшов висновку, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.
Положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).
Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Конституційний Суд України у своєму рішенні 11 жовтня 2005 року
N 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначив, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках.
Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.
У своєму рішенні від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, прийнятим у справі про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, Конституційний Суд України вказав, що неодноразово розглядалася проблема, пов`язана з реалізацією права на соціальний захист, і КСУ сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба в Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Крім цього, до військовослужбовців та працівників правоохоронних органів у випадках, передбачених Конституцією України, у законодавчому порядку запроваджено певні обмеження окремих конституційних прав і свобод (свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, право на членство у політичних партіях та громадських організацій, які мають політичну мету, право на здійснення підприємницької діяльності, тощо).
Таким чином, визначений законами України відповідно до положень статті 17 Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, зумовлений не їх непрацездатністю або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.
Позивач потребує додаткового соціального захисту з боку держави, що зумовлено його працею в органах прокуратури. Основним Законом України встановлена неприпустимість обмеження конституційних прав та свобод громадянина, пенсія для позивача є основним джерелом для існування. Такі обставини свідчать про неможливість застосування до позивача вимог законів України, які позбавляють позивача на перерахунок пенсії, обмежують її розмір, оскільки це прямо суперечить положенням Конституції України та порушує права позивача.
Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
В задоволенні позовної вимоги № 3 стосовно зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину пенсії починаючи з 01.01.2016 року слід відмовити, оскільки дана позовна вимога фактично тотожна із позовною вимогою № 2.

В частині вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення слід відмовити, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що рішення суду виконане не буде, крім того положеннями частин 1-2 ст. 267 КАС України передбачає право, а не обов`язок суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалено судове рішення у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Керуючись статтями 2, 3,11, 69, 94, 158 163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 , обчислену відповідно до статті 21 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із 01.01.2016 року розміром 10740 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплачувати ОСОБА_1 перераховану пенсію у розмірі, що складає, відповідно: з 01.01.2016 року 12901 грн 23 коп.; з 01.05.2016 року 12923 грн 63 коп; з 01.12.2016 року 12970 грн 43 коп без обмежень максимальним розміром, з урахуванням фактично отриманої пенсії.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя