Справа № 236/582/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бікезіна О. В.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року справа №236/582/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 березня 2017 року у справі № 236/582/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про визнання неправомірною відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок пенсії на підставі Закону України «Про престижність шахтарської праці»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.03.2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив: визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області від 10.02.2017 року № 6/Г-02-01-06 незаконним та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, виходячи з розміру 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря з 31.01.2017 року, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с. 3-4).

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 березня 2017 року у справі № 236/582/17 позов ОСОБА_2 задоволений.

Визнано рішення Управління Пенсійного Фонду в м. Лиман Донецької області № 6/Г - 02-01-06 від 10.02.2017 року щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» незаконним. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду в м. Лиман Донецької області здійснити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії, виходячи з розміру 80% середньої зарплати шахтаря з 31.01.2017 року, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Вирішено питання щодо судових витрат (а.с. 36-40).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції згідно листів Пенсійного фонду України № 14574/02-50 від 30.05.2014 року, № 23687/02-50 від 12.09.2014 року виплата пенсії здійснюється на підставі електронної справи, яка надходить на запит управління, за попередньою заявою пенсіонера про переведення пенсії з іншого району. В матеріалах електронної пенсії справи позивача зазначено, що остання працювала за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України 12 років 11 місяців 14 днів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці № № 345 від 02.09.2008 року (зі змінами) мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах, не менш як 15 років для чоловіків та 7, 5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додаткового зараховується по одному року. Відомостей про те, що ОСОБА_2 відпрацювала повний робочий день під землею електронна справа не містить. Таким чином, на теперішній час неможливо застосувати норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» до пенсійного забезпечення позивача.

15 травня 2017 року до суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу управління, в яких ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні сторони підтримали свої позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, надані заперечення, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є отримувачем пенсії за віком на пільгових умовах (робота за Списком № 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2, а також копією розпорядження № 42115 від 15.09.2014 року та № 154101 від 23.03.2017 року (а.с. 8, 56, 58).

Позивач є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та проведення антитерористичної операції, про що свідчить довідка № НОМЕР_1 від 18.11.2014 року, видана Управлінням соціального захисту населення Краснолиманської міської ради ( а.с.14).

За заявою позивача № 6882 від 11.09.2014 року Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Красний Лиман зроблено запит електронної пенсійної справи. З 15.09.2014 року ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Лиман Донецької області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах.

31.01.2017 року позивач звернулася до УПФУ в м. Лиман із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України «Про престижність шахтарської праці». Згідно рішення від 10.02.2017 року № 6/Г-02-01-06 позивачу у перерахунку було відмовлено в зв'язку з відсутністю в електронній пенсійній справі даних про те, що вона працювала повний робочий день під землею (а.с 19-20).

Предметом судового розгляду в даній справі є правомірність дій Управління Пенсійного Фонду України в м. Лиман Донецької області стосовно відмови в проведенні позивачу перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсію ОСОБА_2 вже було призначено пенсію як працівнику, посада якого відноситься до Списку № 1. За таких обставин позивач має право на перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки має пільговий стаж роботи відповідно до розпоряджень 12 років 11 місяців 14 днів.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати як пенсія за віком.

Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком.

Пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи

працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників ( 461-2016-п ), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Посада хронометражист підземний відноситься до переліку професій Списку № 1, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як зазначалося вище, пенсійний орган рішенням від 10.02.2017 року № 6/Г-02-01-06 повідомив позивача, що в електронній пенсійній справі відсутні відомості про те, що позивач працювала повний робочий день під землею. За таких обставин неможливо застосувати норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Згідно записів в трудовій книжці позивача, остання 01 серпня 1978 року прийнята на роботу до нормативно-дослідницької станції (НДС) виробничого об'єднання по видобуванню вугілля, на посаду хронометражиста підземного, звільнена 15.08.1988 року. З 03.02.1989 року по 01.08.1994 року працювала у нормативно-дослідницькій станції (НДС) виробничого об'єднання «Донецьквугілля» на посаді хронометражиста підземного (а.с. 9-13).

Записи про спірний період роботи здійснений у 1978-1994 роках, засвідчений відповідною печаткою підприємства і дефектів її вчинення не мають.

Отже, в даному випадку колегія суддів зазначає, що факт роботи позивача у період з 01.08.1978 року по 15.08.1988 року та з 03.02.1989 року по 01.08.1994 року підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Довідкою № 127 від 26 вересня 1994 року, виданою Нормативно-дослідною станцією Донецького виробничого об"єднання по видобутку вугілля ОСОБА_2 працювала в нормативно-дослідницькій станції (НДС) виробничого об'єднання «Донецьквугілля», хронометражистом на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з 01.08.1978 року по 15.08.1988 року і з 03.02.1989 року по 01.08.1994 (а.с. 16).

Зазначені обставини також підтверджуються довідкою, яка уточнює пільговий характер роботи від 24.06.2003 року № 01-214, видана Донецьким виробничим об'єднанням по видобутку вугілля «Донецьквугілля» Державним підприємством «Нормавуглепостачзбут», в якій зазначається, що хронометражист підземний відноситься до переліку професій Списку № 1, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно протоколу атестації робочих місць № 3 від 15.12.1992 року комісія виробничого об'єднання "Донецьквугілля" постановила: вважати робочі місця хронометражистів підземних, зокрема, ОСОБА_2 роботами з особливо шкідливими і важкими умовами праці і такими, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (а.с.15).

Таким чином, період позивача на посаді хронометражиста підземного, як на момент її звільнення у зв'язку з виходом на пенсію, так й на теперішній час відноситься до Списку № 1 виробництв, робіт, професій і посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що пенсію ОСОБА_2 вже було призначено пенсію як працівнику, посада якого відноситься до Списку № 1.

Статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами 1-2 ст. 7 Закону № 1706 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно ч. 1 ст. 4 Закону № 1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

07 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Проте, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року, визнаний незаконним та нечинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595.

Зокрема, в мотивувальній частини ухвали Вищого адміністративного суду у справі № К/800/19498, К/800/19418, зазначено: «Системний аналіз вказаних норм Конституції України та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перевірка законності постанови № 595 в частині затвердження пункту 2 Тимчасового порядку, дає підстави для висновку про те, що, зупиняючи видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, Кабінет Міністрів України порушив їхні приписи як щодо наявності повноважень на прийняття такого рішення, так і щодо звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, рівності громадян перед законом, виплати пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги на рівні не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 8 «Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 визначено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Матеріалами справі підтверджено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № НОМЕР_1 від 18 листопада 2014 року, строк дії довідки - безстроково, вона зверталась за місцем фактичного проживання до відповідача з заявою про переведення пенсійної справи - перерахунком пенсії згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та надала довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Тобто, виконав усі вимоги, передбачені законодавством задля отримання пенсії.

Оцінюючи спірні правовідносини, колегія суддів керується положеннями Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для неї на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отриманні її пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення.

З огляду на викладене, колегія суддів вбачає в діях відповідача ознаки дискримінації по відношенню до позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно діючого законодавства.

З огляду на вищевикладені обставини, суд критично відноситься до доводів апелянта стосовно того, що позивачу правомірно відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на підставі того, що електронна пенсійна справа позивача не містить відомостей про те, що остання працювала повний робочий день під землею.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Приймаючи рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» управління не врахувало усіх обставин справи та прийняло необґрунтоване рішення з порушенням чинного законодавства, що є підставою для його скасування.

За таких умов колегія суддів вважає рішення пенсійного органу таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області від 10.02.2017 року № 6/Г-02-01-06 незаконним та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок позивачу виходячи з розміру 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря з 31.01.2017 року, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 березня 2017 року у справі № 236/582/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 25 травня 2017 року.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко