Справа № 814/231/16
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/231/16

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Потапчука В.О.

суддів Семенюка Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Алексєєвій Н.М.

за участю представника позивача - ОСОБА_2

за участю представника апелянта - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Баштанської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "Органік систем" до Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Фермерське господарство "ОРГАНІК СІСТЕМС" звернулося до Жовтневої обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі по тексту також - відповідач, ОДПІ) із позовом, в якому, посилаючись на протиправність оскаржуваних рішень, просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.01.2016р. №, №, №, №.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року адміністративний позов задоволено та скасовано вищевказані податкові повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального права у звязку з чим, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так судом першої інстанції встановлено, що в період з 16.11.2015 р. по 25.12.2015 р. відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ФГ "ОРГАНІК СІСТЕМС" з питань дотримання вимог податкового законодавства в період з 01.10.2012р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2014 р., про що складено акт від 04.01.2016р. № 1/14-20-22-31/35521091 (далі по тексту також - акт).

В акті контролюючим органом зазначено про порушення суб'єктом господарювання ФГ "ОРГАНІК СІСТЕМС": пп.138.10.5 п.138.10 ст.138, пп.141.1п.146.5 ст.146 з урахуванням пп.14.1.27 пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 672 грн., у тому числі за 2013 рік на суму 672 грн.; пп.138.10.5 п.138.10 ст.138, пп.141.1п.146.5 ст.146 з урахуванням пп.14.1.27 пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, в результаті чого встановлено завищення відємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток: за 2014 рік на суму 627 363 грн.; пп.198.1, п. 198.3 ст.198, п. 185.1 ст.185 ПК України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту на 99607,47 грн., у тому числі за серпень 2014 р. на суму 42114,13 грн., за вересень 2014 р. на суму 57493,34 грн.; пп.198.1, п. 198.3 ст.198, п. 185.1 ст.185 ПК України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту та занижено податок на додану вартість на суму 2495 грн., у тому числі за квітень 2013 р. на суму 2495 грн..

Відповідно до Акта перевірки висновки, що стали підставою для нарахування позивачу податкових зобовязань, грунтуються на судженнях контролюючого органу про:

безтоварність господарських операцій між позивачем та ПП Фірма Процес Йде, ТОВ Астекс Трейдінг, ТОВ Укрполітен, ТОВ Агрофірма Слов'янка з підстав порушення вказаними юридичними особами податкового законодавства, недоліків первинних документів, безтоварності господарських операцій між вказаними юридичними особами та їхніми контрагентами; завищення позивачем фінансових витрат на суму відсотків за кредитні кошти, які були пов'язані з придбанням кваліфікаційних активів, які підлягають капіталізації, а тому не можуть бути у складі фінансових витрат.

При цьому, мотивуючи свої висновки, ОДПІ посилається на: зібрану податкову інформацію щодо ТОВ Укрполітен (матеріали перевірок, зустрічних звірок, узагальнених податкових інформацій щодо контрагентів по взаємоповязаних ланцюгах таких операцій); інформаційний лист ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області №15/21-03-22-06/30892823 від 17.01.2015р. "Про неможливість проведення зустрічної звірки по ТОВ Агрофірма Словянка за серпень, жовтень 2014 р. у звязку з тим, що ТОВ Агрофірма Словянка не знаходиться за податковою адресою"; акт ДПІ у Ленінському районі ГУ Міндоходів у Миколаївській області №114/22-100/33250984 від 11.01.2013 р. "Про неможливість проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП Фірма Процес Йде щодо правомірності формування податкового кредиту та податкових зобовязань за період з 01.07.2012 р. по 30.11.2012 р.; довідку від 05.03.2015 р. №830/20-38-22-05-08/34469408 Про результати зустрічної звірки ТОВ Астекс Трейдінг щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків-покупцями за квітень 2014 р. їх реальності та повноти відображення в обліку за липень 2014 року та додаток до довідки №5699/20-38-22-08-08/34469408.

Позивач, не погодившись з викладеними в акті перевірки висновками та обставинами, на яких ОДПІ ґрунтує свої висновки, подав заперечення до акта перевірки за вих. №ФС/Ис-18 від 12.01.2016 р. За результатами розгляду вказаних заперечень ОДПІ дійшла висновку про їх необґрунтованість.

21 січня 2016 року відповідачем на підставі акта перевірки прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- за формою Р №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 2495,00 грн. та визнвчено штрафну санкцію в сумі 623,75 грн.;

- за формою Р №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на 672,00 грн. та визначено штрафну санкцію в розмірі 168,00 грн.;

- за формою В4 №, яким зменшено розмір відємного значення ПДВ на 99607,47 грн.;

- за формою П №, яким зменшено розмір відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на суму 627363,00 грн..

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність винесених податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (в редакції, що була чинною у відповідних податкових періодах), об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

Приписами п.135.2 ст.135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.137.1 ст.137 ПК України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Із п.138.2 ст.138 ПК України слідує, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Приписами п.139.1.9 ст.139 ПК України визначено, що витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. У відповідності до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів.

Згідно п.187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, …, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів".

Підпункт 14.1.36. п.14.1 ст.14 ПК України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. При цьому дата отримання платником податку товарів, що підтверджено податковою накладною, є датою виникнення права платника податків на віднесення сум податку до податкового кредиту (п. 198 ст. 198 ПК України).

Згідно п.198. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними.

Приписами п.180.1 ст.180 ПК України визначено, що платник податку - будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку. Платник податку самостійно відповідає за своєчасність та повноту нарахування та сплати податку. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податків; дата відвантаження товарів покупцю (п. 187.1 ст. 187 ПК України).

для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість Закон не передбачає обов'язкової умови фактичного надходження цих сум до бюджету. У разі невиконання контрагентом платника податків зобов'язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для нього. Документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару, зокрема є податкова накладна.

Дані правові норми визначають, що до складу витрат, які дають право формувати податковий кредит, можуть бути віднесені витрати, що безпосередньо пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва та реалізацією продукції, робіт, послуг, які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності та підтверджені належними та достатніми первинними документами.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Первинним документом є документ, якій містить відомості про реальну господарську операцію та підтверджує її здійснення. Правильність формування платником податків податкового кредиту вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних товарів (послуг) саме у контрагента, зазначеного в первинних документах.

Для віднесення відповідних сум до складу витрат та податкового кредиту з ПДВ не передбачається умова відслідкування та контролю платником податку (добросовісним набувачем товару, послуг та ін.) реальної сплати цих сум до бюджету контрагентом. Чинним законодавством на сторону в господарському зобов'язанні не покладено обов'язок з'ясування обставин сплати податків та зборів контрагентом.

До того ж суб'єкт господарювання (добросовісний учасник угод та господарських операцій) не наділений можливістю контролю (навіть за власною ініціативою) за сплатою податків іншими суб'єктами підприємницької діяльності. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання як платник податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, оскільки юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ст.61 Конституції України). Зазначена обставина (недобросовісність учасника угоди щодо сплати податків та зборів) не є підставою для позбавлення платника податку права на відображення в складі валових витрат та податкового кредиту понесені витрати на придбання товарів (послуг), якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження понесених витрат та фактичного здійснення господарських операцій.

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку покупця сплачувати ПДВ ще й безпосередньо до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару. Якщо контрагент не виконав свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність з негативними наслідками саме щодо такого субєкта господарювання. Зазначена правова позиція, зокрема, викладена у постановах Верховного Суду України від 01.06.2010 за позовом ПП Армавір до ДПІ у Печерському районі м. Києва, від 19.11.2010 у справі за позовом ВАТ Кременчуцький завод технічного вуглецю до Кременчуцької ОДПІ, від 31.01.2011 за позовом ЗАТ Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської ОДПІ, а також у Рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.09 по справі Булвес проти Болгарії. Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при здійсненні правових відносин з ТОВ УКРПОЛІЕН 14.02.2014р. укладено договір №8549 на постачання бочок металевих. У липні 2014 року була здійснена поставка товару у кількості 1676 шт. Доставка товару здійснена за рахунок постачальника. Товарність операції підтверджується наступними документами: видатковими накладними №166 від 02.07.2014р., №176 від 14.07.2014р., податковими накладними №2 від 02.07.2014р., №8 від 14.07.2014р.; товарно-транспортними накладними №Р116 від 02.07.2014р., №Р176 від 14.07.2014р.

ФГ "ОРГАНІК СІСТЕМС" отримало придбаний товар на склад, що підтверджується прибутковими ордерами складу №166 від 02.07.2014р., №176 від 14.07.2014р.

За поставлені металеві бочки позивачем згідно договору №8549 від 14.02.2014р. здійснено оплату товарів, що підтверджується наступними документами: банківська виписка №175 від 02.07.2014р. ПАТ ОСОБА_4 Аваль, платіжне доручення №8536 від 03.07.2014р., банківська виписка по рахунку №175 від 02.07.2014р. ПАТ ОСОБА_4 Аваль, платіжне доручення №31575 від 31.07.2014р., банківська виписка по рахунку №185 від 14.07.2014р. ПАТ ОСОБА_4 Аваль, платіжне доручення №31382 від 15.07.2014р., банківська виписка по рахунку №185 від 14.07.2014р. ПАТ ОСОБА_5 Русь, платіжне доручення №9639 від 12.08.2014р..

Також з матеріалів справи вбачається, що з ТОВ Агрофірма Словянка позивач уклав договір №10034 від 19.06.2014р. на виготовлення та постачання піддонів, а також 4 кріпильних бруса (40*40*100) на кожен піддон. У серпні 2014 року була здійснена поставка товару у кількості 4235 шт. Доставка товару була здійснена силами і за рахунок постачальника що підтверджується такими документами:

- видатковими накладними №192 від 01.08.2014р., №193 від 01.08.2014р., №194 від 05.08.2014р., №196 від 07.08.2014р., №194 від 05.08.2014р., №197 від 08.08.2014р., №205 від 12.08.2014р., №205 від 12.08.2014р., №208 від 15.08.2014р., №205 від 12.08.2014р., №208 від 15.08.2014р., №214 від 21.08.2014р., №215 від 22.08.2014р., №217 від 27.08.2014р., №219 від 28.08.2014р.;

- податковими накладними від 01.08.2014р. №1, №2, від 05.08.2014р. №3, від 07.08.2014р. №5, від 08.08.2014р. №6, від 12.08.2014р. №16, від 15.08.2014р. №21, від 21.08.2014р. №30, від 22.08.2014р. №31, від 27.08.2014р. №33, від 28.08.2014р. №35;

- ТТН-0108СО від 01.08.2014р., ТТН-0508СО від 05.08.2014р., ТТН-0708СО від 07.08.2014р., ТТН-0808СО від 08.08.2014р., від 12.08.2014р. ТТН-1208СО, ТТН-1508СО від 15.08.2014р., ТТН-2108СО від 21.08.2014р., ТТН-2208СО від 22.08.2014р., ТТН-2708СО від 27.08.2014р., ТТН-2808СО від 28.08.2014р.

ФГ "ОРГАНИК СИСТЕМС" отримало придбаний товар в кількості 4235 шт. на склад, що підтверджується прибутковими ордерами складу №192, №193 від 01.08.2014р., №194 від 05.08.2014р., №196 від 07.08.2014р., №197 від 08.08.2014р., №205 від 12.08.2014р., №208 від 15.08.2014р., №214 від 21.08.2014р., №215 від 22.08.2014р., №217 від 27.08.2014р., №219 від 28.08.2014р.

За поставлений товар позивачем було здійснено оплату товарів згідно договору №10034 від 19.06.2014р, що підтверджується наступними документами: банківська виписка по рахунку №114 від 01.08.2014р. ПАТ ОСОБА_5 Русь, платіжне доручення №9580 від 05.08.2014р.; банківська виписка по рахунку №115 від 01.08.2014р. ПАТ ОСОБА_5 Русь, платіжне доручення №9593 від 05.08.2014р.; банківська виписка по рахунку №116 від 05.08.2014р. ПАТ ОСОБА_5 Русь, платіжне доручення №9618 від 07.08.2014р.; банківська виписка по рахунку №117 від 07.08.2014р. ПАТ ОСОБА_5 Русь, платіжне доручення №9653 від 12.08.2014р. на суму 30800,00 грн.; банківська виписка по рахунку №118 від 08.08.2014р. ПАТ ОСОБА_5 Русь, платіжне доручення №9671 від 12.08.2014р. на суму 30800,00 грн.; банківська виписка по рахунку №120 від 12.08.2014р. ПАТ ОСОБА_4 Аваль, платіжне доручення №31693 від 14.08.2014р.; банківська виписка по рахунку №124 від 15.08.2014р. ПАТ ОСОБА_4 Аваль, платіжне доручення №31731 від 19.08.2014р.; банківська виписка по рахунку №126 від 21.08.2014р. ПАТ ОСОБА_4 Аваль, платіжне доручення №31830 від 26.08.2014р.; банківська виписка по рахунку №127 від 22.08.2014р. ПАТ ОСОБА_4 Аваль, платіжне доручення №31831 від 26.08.2014р.; банківська виписка по рахунку №127 від 27.08.2014р. ПАТ Ф-я АТ Укрексімбанк, платіжне доручення №6060 від 02.09.2014р.; банківська виписка по рахунку №129 від 28.08.2014р. ПАТ Ф-я АТ Укрексімбанк, платіжне доручення №6059 від 02.09.2014р..

З ПП Фірма Процес Йде позивачем укладений договір №5789 від 04.09.2012р. на виконання комплексу робіт з електротехнічного вимірювання. У липні 2012 року були здійснені роботи з електротехнічного вимірювання. Надання послуг підтверджується актом виконаних робіт №193 від 20.07.2012р., податковою накладною №24 від 08.10.2012р.

З ТОВ Астекс Трейдінг позивачем був укладений договір №8375 від 21.01.2014р. на постачання стретч плівки. У липні 2014 року була здійснена поставка стретч-плівки у кількості 4002 кг. Доставка товару здійснена за рахунок постачальника. Доставку товару підтверджено наступними документи: видатковою накладною №437 від 22.07.2014р., податковою накладною №59 від 22.07.2014р.

Отримання позивачем придбаного товару в кількості 4002 кг. на склад підтверджується прибутковим ордером складу №437 від 22.07.2014р.

ФГ "ОРГАНІК СІСТЕМС" здійснив оплату товарів згідно договору №8375 від 21.01.2014р, що підтверджується банківською випискою по рахунку №413 від 04.07.2014р. ПАТ ОСОБА_4 Аваль, платіжним дорученням №31840 від 26.08.2014р. на суму 113576,76 грн.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що на час здійснення господарських операцій ПП Фірма Процес Йде, ТОВ Астекс Трейдінг, ТОВ Укрполітен, ТОВ Агрофірма Слов'янка зареєстровані платниками ПДВ, а отже, мали право виписувати податкові накладні. В свою чергу, позивач мав правові підстави включити суму сплачених в вартості послуг ПДВ по таким податковим накладним до податкового кредиту. Позивач в повному обсязі задекларував свої податкові зобовязання з ПДВ та сплатив податки до бюджету.

За наявності всіх необхідних відповідно до ПК України первинних документів (договори, товарні та податкові накладні, платіжні документи та ін.), що підтверджують право на витрати, і за відсутності доказів, які заперечують реальність господарських операцій, платник податків не може бути позбавлений права на формування витрат, які враховуються під час визначення обєкту оподаткування. А недобросовісність контрагента (несплата податків до бюджету) не може слугувати підставою для притягнення до юридичної відповідальності субєкта господарювання, яких виконав зобовязання по правочинам та по сплаті податку на додану вартість в ціні придбаного товару.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що оскільки відповідачем (субєктом владних повноважень), на якому в адміністративному судочинстві лежить тягар доказування правомірності своїх дій, не надано спростувань реального характеру здійснюваних позивачем господарських операцій, що були обумовлені діловою метою, доводи ОДПІ про безтоварність здійснених господарських операцій між позивачем та контрагентами є бездоказовими.

Посилання відповідача на інформаційний лист ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області №15/21-03-22-06/30892823 від 17.01.2015р. "Про неможливість проведення зустрічної звірки по ТОВ Агрофірма Словянка за серпень, жовтень 2014 р. у звязку з тим, що ТОВ Агрофірма Словянка не знаходиться за податковою адресою" не має правового значення, оскільки недобросовісність учасників господарських правовідносин в ланцюгу постачання товарів (послуг) не може слугувати підставою для притягнення до юридичної відповідальності субєкта господарювання, який виконав зобовязання по правочинам та по сплаті податку на додану вартість в ціні придбаного товару. Крім того, законодавець не визначає (відсутній причинно-наслідковий звязок) незнаходження підприємства за місцем реєстрації умовою визнання господарських операцій такими, що не відбулися.

Відомості акта ДПІ у Ленінському районі ГУ Міндоходів у Миколаївській області №114/22-100/33250984 від 11.01.2013 р. "Про неможливість проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП Фірма Процес Йде щодо правомірності формування податкового кредиту та податкових зобовязань за період з 01.07.2012 р. по 30.11.2012 р. не є підставою для позбавлення позивача права на формування валових витрат та податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на господарські відносини контрагентів позивача ТОВ Укрполітен, ТОВ Астекс Трейдінг із підприємствами, з якими позивач не мав жодних звязків, відповідачем не надано детального аналізу послуг та продукції, яка могла б бути поставлена цими підприємствами на адресу контрагентів, а потім і позивачеві. ОДПІ не наводить жодного прикладу ідентифікації товарних цінностей (послуг), які були предметом господарських операцій між зазначеними підприємства, що унеможливлює встановлення фактів того, що саме ці товарно-матеріальні цінності або послуги в завершенні ланцюга господарських операцій поставлені позивачеві. Крім того, недобросовісність учасників господарських правовідносин в ланцюгу постачання товарів (послуг) не може слугувати підставою для притягнення до юридичної відповідальності субєкта господарювання, яких виконав зобовязання по правочинам та по сплаті податку на додану вартість в ціні придбаного товару.

Позивач надав первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод послуг (товарів) для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку та реальне використання послуг (товару) в господарській діяльності.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій базуються на припущеннях, які не доведені належними та допустимими доказами, а відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв не на підставі, не в спосіб, що передбачені законами України, та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності висновків відповідача про завищення задекларованих позивачем показників у рядку 06.3 "Фінансові витрати" за перевіряємий період у сумі 132865 грн., в т.ч. за 2014 рік у сумі 129326 грн. за рахунок віднесення до фінансових витрат відсотків за кредитні кошти, які були, повязані з придбанням кваліфікаційних активів, які підлягають капіталізації.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

Підпунктом 138.10.5 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України встановлено, що до складу інших витрат включаються: фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Згідно п. 141.1 ст. 141 Податкового кодексу України до складу витрат включаються будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

З аналізу наведених норм слідує, що до складу витрат, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, включаються витрати на нарахування процентів за користування кредитами, якщо метою такого кредитування є здійснення господарської діяльності.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що у перевіряємому періоді позивачем залучались кредитні кошти згідно наступних кредитних договорів:

- кредитний договір №010/Р2-01-05-3-0/375 Відновлювальна ОСОБА_6 на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів від 18.08.2014 р. до генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-2/12-141 від 21.12.2012 р. з ПАТ ОСОБА_4 Аваль, в рамках якого було залучено протягом липня-грудня 2014 р. 57200000 грн., цільове призначення - фінансування витрат, повязаних з поточною діяльністю;

- договір №1695-00/13 від 02.12.2013 р. про відкриття мультивалютної кредитної лінії з ПАТ КБ ПРАВЕКС-БАНК, в рамках якого було залучено протягом грудня 2013 р. 539000 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 4308227 грн., цільове призначення - фінансування оборотного капіталу.

Відповідачем не спростовано доводи позивача про те, що кошти, залучені від ПАТ КБ ПРАВЕКС-БАНК та ПАТ ОСОБА_4 Аваль, були витрачені на платежі, повязані виключно з операційною діяльністю з виробництва пасти, та не повязані з будівництвом тепличного комплексу. На підтвердження цільового використання кредитних коштів позивачем надані суду копії первинних документів (банківських виписок, договорів, накладних, актів та інш.), а також листи банківських установ-кредиторів щодо підтвердження вище зазначеного цільового використання кредитних коштів (лист від 20.01.2016 №Р2-01-05-3-0/031 від ПАТ ОСОБА_4 Аваль та лист від 01.02.2016 року № 408/08-02/1 ПАТ КБ ПРАВЕКС-БАНК).

Як вбачається з наведеної інформації щодо цільового призначення використання залучених кредитних коштів, призначення їх використання повязане з операційною діяльністю з виробництва томатної пасти (закупівля сировини (томатів), матеріалів (природний газ, піддони, мішки, електроенергія, транспортні послуги тощо). Тобто віднесення сплачених процентів до складу "інших витрат" (рядок 06.3 Декларації), здійснено позивачем у повній відповідності до приписів п.п.138.10.5. ст.138 ПК України.

Протягом серпня 2013 р. - грудня 2014 р. ФГ "ОРГАНІК СІСТЕМС" виконувались роботи з будівництва 2, 3 та 4 черг тепличного комплексу Північний, фінансування яких здійснювалось за рахунок виручки від реалізації томатної пасти. Інвестиційні кредити на фінансування будівництва такого активу не залучались.

Таким чином колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач діяв не на підставі та не в спосіб, що передбачені законами України, без дотримання принципу рівності перед законом та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані дії.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів ,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Баштанської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "Органік систем" до Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- залишити без змін.

Стягнути з Баштанської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області ( ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у місті Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - ГУДКСУ у м.Києві; код банку отримувача (МФО) - 820019; рахунок отримувача - 0001; код класифікації доходів бюджету - 22030106; призначення платежу - судовий збір, ПІБ апелянта чи назва установи, організації, що виступає апелянтом, Одеський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ суду 34380461) судовий збір в розмірі 12019,16 (дванадцять тисяч девятнадцять ) грн 16 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі

Повний текст виготовлено 25 травня 2017 року

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Шеметенко Л.П.

Суддя: Семенюк Г.В.