Справа № 808/903/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року 16:05Справа № 808/903/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Стратулат С.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

2. Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області

про визнання протиправними дій та стягнення коштів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

07 квітня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1М.) до (з урахуванням уточненого адміністративного позову від 20.04.2017 за вх.№11659) Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (далі відповідач 1), Управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач 1, щодо утримання з ОСОБА_1 до місцевого бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 3581 грн.13 коп.;

визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач 1, щодо утримання з ОСОБА_1 до державного бюджету військового збору в сумі 444 грн.65 коп.;

стягнути на користь ОСОБА_1 з місцевого бюджету (р/р №0007, МФО 813015, ) суму утриманого податку з доходів фізичних осіб у розмірі 3581 грн.13 коп.;

стягнути на користь ОСОБА_1 з державного бюджету (р/р №0007, МФО 813015, ) суму утриманого військового збору в розмірі 444 грн.65 коп.

Ухвалою суду від 10 квітня 2017 року позовна заява була залишена без руху до 25 квітня 2017 року.

Позивач, у визначений судом строк, усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 25 квітня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №808/903/17, закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 11 травня 2017 року.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та пояснив суду, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2016 по справі №335/3100/16-а зобов'язано УПФУ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 18.02.2016 в розмірі 86 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки про суддівську винагороду, виданої господарським судом Запорізької області 17.02.2016. Вказана постанова набрала законної сили 08.07.2016. Протягом 2016 року УПФУ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (змінило назву на УПФУ у Вознесенівському районі м.Запоріжжя в подальшому реорганізовано шляхом злиття у Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя) здійснювало виплати ОСОБА_1 сум довічного грошового утримання судді та як податковий агент відраховувало до бюджету податки та збори.

При визначенні бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб та військовим збором за вищенаведений період УПФУ у Вознесенівському районі м.Запоріжжя керувалось підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (набрав чинності 01.01.2015), згідно якої до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми щомісячного довічного грошового утримання, розмір яких перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року (4134,00 грн.), - у частині такого перевищення. При визначенні ставки податку з доходів фізичних осіб УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя керувалось редакцією пункту 167.4 статті 167 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (набрав чинності 01.01.2016), згідно якої ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо перевищення суми щомісячного довічного грошового утримання, визначеної у підпункті 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Однак позивач вважає, що відповідач під час нарахування та виплати позивачу доходу невірно визначив базу оподаткування та ставку податку з доходів фізичних осіб та військового збору, застосував норму Податкового кодексу України, яка станом на дату нарахування та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці втратила чинність та не застосував ці норми у належній до застосування редакції.

Вважає, що в результаті невірного визначення бази оподаткування та ставки податку порушені його права, внаслідок чого з нього відповідачем 1 зайво утримано до місцевого бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 3581 грн.13 коп. та до державного бюджету військовий збір в сумі 444 грн.65 коп., в звязку з чим, просить суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача 1 проти заявлених позовних вимог заперечив, пояснив суду, що відповідач 1 обґрунтовано за період з 18.02.2016 по 30.06.2016 нараховував та виплачував позивачу щомісячне грошове утримання судді у відставці з урахуванням норм пп.164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», так як зазначена редакція Закону була чинною у вказаний період.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» від 02.06.2016 №1411-VIII внесено зміни до підпункту 164.2.19 Податкового кодексу України, які набрали чинності з 1 липня 2016 року. Цими змінами передбачено, що оподатковуються лише суми пенсій, які перевищують десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року (10740,00 грн. (1074.00 грн. х 10), і збільшено розмір податку з 15 до 18 відсотків. Відповідно, також змінено і базу оподаткування для утримання військового збору.

Тобто, починаючи з 01.07.2016 позивачу при нарахуванні щомісячного грошового утримання Центральним об'єднаним управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (у Вознесенівському районі м. Запоріжжя) керувалося нормами підпункту 164.2.19 Податкового кодексу України зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» від 02.06.2016 №1411-VIII.

Вважає, що відповідач 1 при обчисленні утримання з пенсії позивача неухильно дотримувався норм чинного законодавства, в звязку з чим підстави для повернення позивачу утриманих сум податку з доходів фізичних осіб і військового збору відсутні.

З урахуванням обставин викладених у запереченнях на адміністративний позов (вх.№13377 від 11.05.2017) просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 2 в судове засідання не зявився, надіслав суду письмові пояснення (вх.№13003 від 05.05.2017) в яких зазначив, що відповідно до наданих повноважень органи Державної казначейської служби України не приймають самостійного рішення щодо повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів), а здійснюють повернення тільки на підставі висновків, наданих органами державної податкової служби, або за рішенням суду.

Просить суд розглядати справу за відсутності представника відповідача 2.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 травня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача 1, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 16.11.2004 № 1419/2004 позивач призначений строком на п'ять років на посаду судді господарського суду Запорізької області.

Постановою Верховної Ради України від 09.09.2010 № 2512-VI ОСОБА_1 обрано на посаду судді господарського суду Запорізької області безстроково.

01 вересня 2015 року позивач звернувся до Вищої ради юстиції із заявою про відставку.

Постановою Верховної Ради України від 04.02.2016 №997- VIІІ відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України ОСОБА_1 звільнено з посади судді господарського суду Запорізької області, у звязку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови господарського суду Запорізької області від 17.02.2016 № 4к, відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України, статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» позивача відраховано зі складу суду, у зв'язку з виходом у відставку.

Зазначені обставини встановлені постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.04.2016 по справі №335/3100/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання призначити і виплатити щомісячне довічне грошове утримання. (а.с. 10-13)

Цією постановою зобов'язано УПФУ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити та виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 18.02.2016 року в розмірі 86 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки про суддівську винагороду, виданої господарським судом Запорізької області 17.02.2016. (а.с. 13).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2016 у справі № 335/3100/16-а апеляційну скаргу УПФУ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2016 повернуто заявнику (а.с. 14).

Таким чином, постанова набрала законної сили 08.07.2016 (а.с. 13).

У відповідності до вимог ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже в силу вимог ст.72 КАС України вищезазначені обставини не потребують доказування.

01.07.2016 набрав чинності ОСОБА_3 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» від 02.06.2016 №1411-VIII.

Згідно із протоколом відповідача 1 від 21.07.2016 №9186 на підставі заяви позивача від 08.06.2016 йому було призначене починаючи з 18.02.2016 довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% середнього заробітку судді 17776,20 грн. (а.с. 26).

З довідки відповідача 1, доданої до листа позивачу від 17.10.2016 №288/С-9, вбачається, що за період за лютий червень 2016 року позивачу нараховано 79172,55 грн., з яких утримано податку з доходів фізичних осіб - 8775,38 грн. та військового збору - 877,53 грн., тобто відповідачем 1 позивачу нараховано до сплати 69519,64 грн. довічного грошового утримання судді у відставці, які фактично сплачено двома платежами: 12.08.2016 44870,12 грн. та 12.09.2016 решту суми 24649,52 грн. (загальна сума платежу за цей день становила 76104,98 грн.).

03 жовтня 2016 року позивач звернувся до УПФУ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя з заявою, в якій просив його повідомити, якою редакцією пп.164.2.19 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України керувався пенсійний орган при визначенні бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб та військовим збором, а також якою саме редакцією п.167.4 ст.167 Податкового кодексу України керувалося УПФУ при визначенні ставки податку з доходів фізичних осіб. (а.с. 27).

Листом від 17.10.2016 за вих.№288/С-9 УПФУ у Вознесенівському районі м.Запоріжжя повідомило позивача, що відповідно до Податкового кодексу України до обєкта оподаткування, яким є частина суми пенсії, що перевищує у 2016 році суму 4134,00 грн. (1378,00 х 3) застосовується ставка податку на доходи фізичних осіб 15 %, військового збору 1,5 % (п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст.164, п.167.4 ст.167, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України) (а.с. 28).

Таким чином, при визначенні бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб та військовим збором за період з 18.02.2016 по 30.06.2016 УПФУ у Вознесенівському районі м.Запоріжжя керувалось підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (набрав чинності 01.01.2015), згідно якої до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми щомісячного довічного грошового утримання, розмір яких перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року (4134,00 грн.), - у частині такого перевищення. При визначенні ставки податку з доходів фізичних осіб УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя керувалось редакцією пункту 167.4 статті 167 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (набрав чинності 01.01.2016), згідно якої ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо перевищення суми щомісячного довічного грошового утримання, визначеної у підпункті 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Вказані обставини представник відповідач 1 підтвердив в наданих запереченнях та в судовому засіданні.

Не погодившись з базою оподаткування та ставкою податку 09.03.2017 позивач звернувся з заявою до УПФУ у Вознесенівському районі м.Запоріжжя в якій просив повернути йому надмірно сплачені суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору. (а.с. 31-33).

У заяві позивач зазначив, що відповідно до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України Законом України від 02.06.2016 № 1411-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» (набрав чинності 01.07.2016) внесені зміни, відповідно до яких, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року (10740,00 грн.), - у частині такого перевищення.

Згідно з пунктом 167.4 статті 167 Податкового кодекс України Законом України від 02.06.2016 № 1411-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» (набрав чинності 01.07.2016) внесені зміни, відповідно до яких ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо перевищення суми щомісячного довічного грошового утримання, визначеної у підпункті 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

ОСОБА_3 нарахування та виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відбувалася після 01.07.2016 то пенсійний орган повинен застосовувати базу оподаткування та ставку податку яка встановлена Законом України від 02.06.2016 № 1411-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій».

Листом від 23.03.2017 вих. №65/С-9 УПФУ у Вознесенівському районі м.Запоріжжя відмовило ОСОБА_1 у задоволенні його заяви, зазначивши, що утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору за період 3 лютого по червень 2016 року проведено згідно вимог діючого законодавства. (а.с. 34).

Не погодившись з наданою відповіддю та вважаючи дії відповідача 1 протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України (далі ПК України), податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя (правонаступником якого є відповідач 1, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», було податковим агентом позивача під час виникнення спірних правовідносин.

Законом України від 31.07.2014 № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» підрозділ 10 розділу XX Перехідних положень ПК України доповнено пунктом 16-1, яким тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлено військовий збір.

Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України (пункт 16-1 підрозділ 10 розділу XX Перехідних положень ПК України).

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПКУ (підпункт 1.1 пункт 16-1 підрозділу 10 ПК України), а саме:

фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

податковий агент.

Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 ПК України (підпункт 1.2 пункт 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Для резидента - це загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України встановлено, що загальний місячний оподаткований дохід складається із суми оподаткованих доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного місяця.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету встановлено статтею 168 ПК України.

Відповідно до пп.168.1.1 пп.168.1.2 п.168.1 ст. 168 ПК України оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

З матеріалів справи встановлено, що листами від 24.06.2016 №172/С-9 (а.с. 19) від 27.06.2016 №174/С-9 (а.с. 23) пенсійні органи повідомляли позивача, що питання щодо призначення йому щомісячного довічного грошового утримання буде вирішено після винесення рішення судом апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на постанову суду по справі №335/3100/16-а.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №335/3100/16-а винесена - 08 липня 2016 року, тобто після набрання чинності Законом України від 02.06.2016 № 1411-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» (набрав чинності 01.07.2016) яким були змінені база оподаткування та ставка податку.

Отже, нарахування позивачу щомісячного довічного грошового утримання здійснювалось після 08 липня 2016 року, це зокрема підтверджується листом УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя від 05.08.2016 №209/С-9 (а.с. 25).

Виплату щомісячного довічного грошового утримання відповідач 1 розпочав позивачу з серпня 2016 року (12.08.2016 44870,12 грн., 12.09.2016 76104,98 грн.).

Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_3 України від 02.06.2016 № 1411-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» набрав чинності 01.07.2016 нарахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання здійснювалось після цієї дати за період з 18.02.2016 по 30.06.2016 на підставі норм ст.ст.164, 167 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та Закону України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» відповідно.

В п.2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі №1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказано, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищезазначених норм суд вважає, що при нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 у серпні-вересні 2016 року довічного грошового утримання судді за період з 18.02.2016 по 30.06.2016, УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя зобов'язано було визначати базу оподаткування на підставі п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції Закону України від 02.06.2016р. № 1411-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій»), а саме: до загального місячного оподатковуваного доходу позивача включати суми щомісячного довічного грошового утримання, розмір яких перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року (10740,00 грн.), - у частині такого перевищення.

Водночас, ставка податку при нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 у серпні - вересні 2016 року довічного грошового утримання судді за період з 18.02.2016 по 30.06.2016 у відповідності до п. 167.4 ст. 167 ПК України (в редакції Закону України від 02.06.2016р. № 1411-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій») становить 18 відсотків бази оподаткування щодо перевищення суми щомісячного довічного грошового утримання, визначеної у підпункті 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 42-43), який перевірений судом, відповідачем 1 з позивача надмірно стягнено (утримано) до місцевого бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 3581,13 грн. (в результаті невірного визначення бази оподаткування та ставки податку) та до державного бюджету військового збору в сумі 444,65 грн. (в результаті невірного визначення бази оподаткування).

Відповідність даного висновку нормам Податкового кодексу України підтверджується також розяснювальним листом ДФС України від 18.09.2014 №3640/6/99-99-17-03-03-15 «Щодо оподаткування військовим збором», в якому зазначено, що ДФС розглянула лист <...> щодо надання узагальнюючої податкової консультації з питання оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб та повідомляє, зокрема, таке:

«ОСОБА_3 № 1621 (йдеться про ОСОБА_3 України від 31.07.2014 № 1621-VIІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» набрав чинності з 3 серпня 2014року.

Згідно зі cm. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

ОСОБА_3 № 1621 набрав чинності з 3 серпня 2014 року, а податковий агент зобов'язаний утримати військовий збір при нарахуванні доходів, визначених у п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Кодексу, то нараховані до 03.08.2014 доходи, але виплачені після 03.08.2014, не підлягають оподаткуванню військовим збором. Водночас суми доходів, нараховані після 03.08.2014 за період до 03.08.2014, підлягають оподаткуванню військовим збором на загальних підставах».

В даному випадку і нарахування, і виплата відповідачем 1 доходу (довічного утримання) відбулися вже після зміни законодавства (01.07.2016), коли неоподатковувана сума доходу збільшилась з 4134,00 грн. до 10740,00 грн., а ставка податку з доходів фізичних осіб збільшилась з 15 до 18 відсотків бази оподаткування.

Доводи відповідача 1, викладені в запереченнях на адміністративний позов, спростовуються вищевикладеним.

Відповідно ч.2 ст. 6 Закону України від 02.06.2016р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя, правонаступником якого є Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, щодо утримання з ОСОБА_1 до місцевого бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 3581 грн.13 коп.

3. Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя, правонаступником якого є Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, щодо утримання з ОСОБА_1 до державного бюджету військового збору в сумі 444 грн.65 коп.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з місцевого бюджету (р/р №0007, МФО 813015, ) суму утриманого податку з доходів фізичних осіб у розмірі 3581 (три тисячі пятсот вісімдесят одна) грн.13 коп.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з державного бюджету (р/р №0007, МФО 813015, ) суму утриманого військового збору в розмірі 444 (чотириста сорок чотири) грн.65 коп.

6. Судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок ) грн.. 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя ().

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко