Справа № 206/6642/16-а(2-а/206/4/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"17" травня 2017 р. справа № 206/6642/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, ОСОБА_1

на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року у справі №206/6642/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

1) визнати протиправними дії (рішення) відповідача від 21.10.2016 року № 104 про відмову позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-258 вих.16 від 18.10.2016 року;

2) зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ таким чином:

- з 01.07.2012 року дорахувати пенсію, виходячи з розміру 90% посадового окладу згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області, яка знаходиться в пенсійній справі;

- з 01.01.2016 року перерахувати пенсію, виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 18.10.2016 року №18-258 вих.16, яка знаходиться в пенсійній справі;

- забезпечити виплату різниці між фактично отриманою та належною до сплати суму пенсії, починаючи з часу вступу рішення суду в законну силу;

- врахувати, що обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами не може застосовуватися до позивача тому, що дія закону, який це регулює, не розповсюджується на пенсіонерів, яким пенсія призначена до вступу в силу закону (з 2011

року).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року позовні вимоги позивача за період з 01.07.2012 року по 20.05.2016 року залишено без розгляду.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано неправомірними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 90% на 80% від заробітку;

- зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" з 21 травня 2016 року у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку з урахуванням фактично отриманих сум пенсії.

В іншій частині позову - відмовлено.

Постанова в частині задоволених позовних вимог мотивована неправомірністю розрахунку пенсії позивача у розмірі 80% від заробітку.

В частині відмови у задоволені позову постанова суду мотивна відсутністю правових підстав для здійснення перерахунку пенсії відповідно до довідки прокуратури Дніпропетровської області від 18.10.2016 року №18-258 вих.16.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач та відповідач оскаржили її в апеляційному порядку.

На думку позивача, постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою в частині не визнання протиправними дій відповідача про відмову у перерахунку пенсії у звязку з підвищенням посадового окладу. В обґрунтування апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначив, що відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII в редакції, що діяла під час призначення пенсії - квітень 1996 року, здійснювалося регулювання порядку призначення, перерахунку пенсій працівникам прокуратури, у тому числі призначення пенсії в розмірі 90% від суми заробітної плати та перерахунку у звязку з підвищенням заробітної плати.

У рішенні Конституційного суду України від 06.07.1999р. №8-рп/99 та від 20.03.2002р. №5-рп/2002 визначено поняття сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, прокуратури. Підкреслено, що зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. В інших рішеннях суду також звертається увага на недопустимість порушення соціальних прав громадян: у рішенні від 05.04.2001 року №3-рп/2001 визначено, що дія (нових) законів не поширюються на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття ними чинності; у рішенні від 22 вересня 2005 року N5-рп/2005 вказано, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні Конституційного суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 п.5 розділу III Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII визнано неконституційним в частині скасування норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання, а також вказано, що це рішення має преюдиціальне значення (тобто попередньо вже вирішено питання) при розгляді судами позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Таким чином, Закон України від 02.03.2015 року №213-VIII та інші нові закони не можуть застосовуватися до факту перерахунку пенсії, призначеної у квітні 1996 року, на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII.

Зазначені положення принципово забороняють погіршувати становище людини у суспільстві шляхом обмеження тих прав і свобод, які вже закріплено у законах України.

У постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 року визначено, що внесені Законом від 08.07.2011р. №3668-VI зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсій прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, а в постанові від 06.10.2015 року в адміністративній справі №21-2432/15 викладено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років, які діяли на момент призначення пенсії, тобто частина 13,18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII.

Чітку правову позицію визначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.07.2016р. у справі №К800/15163/16. Перерахунок та виплата пенсії здійснюється у відповідності до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII, що діяла станом на час призначення пенсії без обмежень граничного розміру пенсії та виплати різниці у розмірі пенсії за минулий час.

Необхідною умовою для перерахунку пенсії є заява про перерахунок пенсії та документи, подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії позивачу, тобто в розмірі 90% від заробітної плати.

Положення п.5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII не можуть бути підставою відмови у проведенні перерахунку пенсії, оскільки вказані зміни законодавства не містять вимогу щодо перерахунку раніше призначеної пенсії, а стосуються лише призначення пенсій особам, які підпадають під його дію. Право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст.22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Таким чином, враховуючи наявність підстав для перерахунку пенсії та зважаючи на те, що виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане з фактом звернення особи за таким перерахунком, відповідач зобовязаний перерахувати з 01.01.2016 р. пенсію позивачу за вислугою років у відповідності до ст.50-1 Закону України Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII (у редакції, що діяла станом на 05.11.1991р.) в розмірі 90% від місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Дніпропетровської області №18-258 вих.16 від 18.10.2016 р., і виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Міркування суду з приводу рішення "Великода проти України" від 03.06.2014 р. Європейського суду з прав людини про можливість змінювати, обмежувати соціально-економічні права людини мають теоретичний характер, думку без правового підґрунтя для вирішення спірного питання щодо перерахунку пенсії у звязку з підвищенням посадового окладу.

Просить змінити постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо перерахунку пенсії у звязку з підвищенням посадового окладу на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-258 вих.16 від 18.10.2016 року. Визнати протиправними дії (рішення) відповідача від 21.10.2016 року №104 про відмову позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-258 вих.16 від 18.10.2016 року та зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу за вислугу років згідно зі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ з 01.01.2016 року, виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати, без обмеження граничного розміру виплати пенсії, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-258 вих.16 від 18.10.2016 року та виплатити різницю у розмірі пенсії за минулий час.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII були внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", відповідно до яких Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору. Ці зміни набули чинності з 01.01.2017 року.

У звязку з прийняттям Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76-VIII, з 01 січня 2015 року зазнали зміни норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, а саме частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ року викладено у наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

З 01 квітня 2015 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII статтю 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ доповнено частиною наступного змісту: "Максимальний розмір пенсії (з урахування надбавок, підвищення, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Із набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ.

Частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII, в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 року, визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII, п.5 Прикінцевих положень якого визначено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру". У зв'язку з цим, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених зазначеним законом, не призначаються та не перераховуються.

З огляду на те, що Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015р. (яким скасовано саме право на перерахунок пенсій) є чинним і підлягає виконанню, Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним такий не визнавався, з 01.06.2015р. відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачу. З урахуванням позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні №20-рп/2011 від 26.12.2011р. та рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі "Ейрі проти Ірландії" та в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014р., посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій є помилковим.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач свою апеляційну скаргу підтримав, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача підтримав, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 04.04.1996р. позивачу призначено пенсію за вислугу років в розмірі 50% від суми заробітку відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до розпорядження УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 25.04.2008 року №156596 позивач з 01.03.2008 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90% від заробітку.

22.08.2012 року позивач звернувся до УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки прокуратури Дніпропетровської області від 20.08.2012р. №18ор-49вих12, виданої у зв'язку зі збільшенням заробітної плати на посаді прокурора, на якій працював позивач, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Відповідно до розпорядження УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська №156596 від 06.09.2012 року позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.07.2012 року в розмірі 80% від заробітку.

20.10.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-258 вих.16 від 18.10.2016р. про заробітну плату, видану на підставі постанов Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" та № 1013 від 09.12.2015 р. "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", у розмірі 90% від суми заробітної плати станом на 01.12.2015р. відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ.

Згідно витягу з протоколу засідання комісії відповідача по розгляду питань, пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсій №104 від 21 жовтня 2016 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за вислугу років. Відмова мотивована тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015 р. у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Тому, з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених викладеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

На запит позивача від 23.11.2016 року відповідач листом від 06.12.2016 року №К61/04/14 повідомив позивача по відсутність правових підстав для перерахунку його пенсії відповідно до довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-258 вих.16 від 18.10.2016р. Також відповідач повідомив, що основний розмір його пенсії складає 80% від середнього заробітку.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання неправомірними дій щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 90% на 80% від заробітку та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" з 21 травня 2016 року у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку, з урахуванням фактично отриманих сум пенсії, є належним способом захисту прав позивача, оскільки при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, зміни розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації прокурорами і слідчими права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог мотивовані тим, що:

- з набранням чинності 15 липня 2015 року Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014р. втратили чинність положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991р.;

- відповідно до ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014р. умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було;

- з 15 грудня 2015 року та на час виникнення спірних правовідносин діючим законодавством України не було визначено механізму перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991р.;

- відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та в частині відмови у задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", в редакції Закону України від 12.07.2001 р. №2663-III, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до змін, внесених до вказаної правової норми згідно із Законами України від 08.07.2011 р. №3668-VI, від 27.03.2014 р. №1166-VII, від 28.12.2014 р. №76-VIII, розмір пенсії у відсотковому відношенні до заробітної плати зменшено і незалежно від стажу роботи становить: з 01.10.2011 р. - 80%, з 01.04.2014 р. - 70%, з 01.01.2015 р. - 60%.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.02.2008 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90% від заробітку, а з 01.07.2012 року - в розмірі 80% від заробітку.

Верховний Суд України в постанові від 10 грудня 2013 року № 21-348а13 дійшов висновку, що "внесені Законом №3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які змін у звязку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали."

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визнання неправомірними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 90% на 80% від заробітку та зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90% від суми заробітку є належним способом захисту порушених прав позивача.

Суд вирішив питання щодо часу, з якого підлягає захисту порушене право, в ухвалі від 21 лютого 2017 року, якою частину позовних вимог було залишено без розгляду. Колегія суддів зазначає, що ця ухвала є самостійним процесуальним документом, який може бути оскаржено, тому не може надати оцінку доводам позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з вимогою про зобовязання здійснити перерахунок пенсії з 01.07.2012 року.

Щодо позовних вимог, в частині задоволення яких позивачу було відмовлено, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України від 12.07.2001р. №2663-III) було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014р. №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У зв'язку з набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. N1697-VІІІ, з 15.07.2015р. Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. N1789-ХІІ втратив чинність, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини пятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втратила чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частина 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. N1789-ХІІ, яка визначала право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратила чинність, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції вважає, що законодавчо визначені підстави для такого перерахунку з цього часу є відсутніми.

Згідно ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. N1697-VІІІ, чинної на час виникнення спірних правовідносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак, ні умови, ні порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

За таких обставин, з 15.07.2015 року попередні законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, оновлене законодавство таких підстав не містить, у зв'язку з чим підстав для такого перерахунку пенсій працівникам прокуратури немає.

Таким чином, суд не може підміняти собою законодавчий орган, встановлюючи додаткові підстави до перерахунку пенсії там, де їх не визначив законодавчий орган.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VІІІ внесено зміни до частини п'ятнадцятої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. N1789-ХІІ, відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому до ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ внесено зміни Законом України №911-VIII від 24.12.2015 року. Вказану статтю доповнено реченням наступного змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії ..., призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень".

Зазначені норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають застосуванню. Отже, законних підстав для виплати позивачу пенсії в більшому, ніж обмежено, розмірі немає.

Доводи позивача щодо обмеження його прав з посиланням на положення ст.22 Конституції України колегія суддів не приймає до уваги на підставі наступного.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що "судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (п. 23 рішення).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Судовою колегією також враховується і правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача стосовно перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-258 вих.16 від 18.10.2016 року.

Посилання відповідача в обґрунтуванні апеляційної скарги на зміни до Закону України "Про судовий збір", що внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, щодо звільнення органів Пенсійного фонду України від сплати судового збору колегія суддів не приймає до уваги, оскільки положення ст.94 КАС України не передбачають у цьому випадку звільнення відповідача - субєкта владних повноважень від обовязку відшкодування позивачу - фізичній особі понесених ним судових витрат.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року у справі №206/6642/16-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов