Справа № 465/118/17
Суддя: Марків Ю. С.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.05.2017 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі- Цунівській А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позов мотивує тим, що 27.12.2016 року відносно нього винесено постанову АР №340340 про те, що він 27.12.2016 року о 09:14 год., керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Патона, 15 у м.Львові здійснив стоянку на тротуарі, суттєво порушивши рух пішоходів, чим порушив п.15.10 ПДР України. Покликається на те, що у згаданій постанові немає зафіксованих доказів вчинення правопорушення, працівники поліції в порушення вимогам закону не склали протоколу про адміністративне правопорушення, тощо. В подальшому подав письмові пояснення в яких зазначив, що на фотокартках доданих відповідачем до матеріалів справи не зазначено в якому місці припаркований автомобіль, і чи це саме його транспортний засіб. Відтак, вважає постанову незаконною та необґрунтованою, просить таку скасувати.

В судове засідання позивач не зявився, однак в позовних вимогах просить у разі його неявки, справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача УПП у м.Львові в судове засідання не з'явився, однак скерував на адресу суду письмові заперечення, в яких просить справу розглянути у його відсутності, позов заперечив повністю та просить у задоволенні такого відмовити. Окрім того, скерував на адресу суду докази вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Заперечення мотивує тим, що Оскільки відповідно до п.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором патрульної поліції ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_4 27.12.2016 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №340340 відносно ОСОБА_2 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.122 КпАП України, правопорушенням є перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, за що передбачене накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.15.10в) Правил дорожнього руху, стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м., а згідно п.д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема, як вбачається з власноручно написаних пояснень самого позивача від 27.12.2016 останній ствердив, що 26.12.2016 о 23.50 год він приїхав на вул. Патона, 15/39 де проживає його матір (а.с.7).

Представником відповідача на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови надано чотири фотокартки на яких зафіксовано транспортний засіб позивача, який припаркований поперек тротуару таким чином, що взагалі не залишив місця для проходу пішоходів, створивши тим самим перешкоди для руху пішоходів. (а.с. 17, 18, 84,85)

Також, як вбачається з акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 27.12.2017 року, автомобіль НОМЕР_2, в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, примусово переміщений працівниками ЛКП «Муніципальна дружина» у звязку із порушенням ОСОБА_2 ч.3 ст.122 КУпАП та п.15.10 ПДР України. (а.с.80)

Поряд з цим, в матеріалах справи наявні два пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 27.12.2016 року, останні ствердили той факт, що автомобіль НОМЕР_2 був припаркований по вул.Патона, 15 у м.Львові на тротуарі у такий спосіб, що суттєво перешкоджав дорожньому руху, тобто створював перешкоду пішоходам.(а.с.79)

Як вбачається з заяви позивача, яка написана ним на ім'я начальника УПП у м.Львові від 29.12.2016 позивач знову ж таки визнає факт вчинення ним зазначеного вище адміністративного правопорушення, хоча і вважає таке не суттєвим. (а.с. 83)

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази, в тому числі і власноручно написані ним пояснення, повністю спростовують твердження позивача, щодо адреси вчинення ним адміністративного правопорушення, а також його це автомобіль чи ні.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, внесені зміни в правові норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема доповнено статтю 258 КУпАП частиною 2, відповідно до якої визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

З наведеного вбачається, що уповноважений працівник Національної поліції має право виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, розгляд яких віднесено до його компетенції, без складення протоколу про адміністративне правопорушення, а тому дії працівника поліції по складенню постанови при виконанні ним своїх обовязків є такими, що випливають з його посадових обовязків.

Представник відповідача заперечуючи проти позову повністю довів правомірність свого рішення, надавши суду наявні у нього документи та матеріали, що є доказами у даній справі, які повністю спростовують твердження позивача щодо неправомірності та незаконності спірної постанови.

З наведеного суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП повністю доведений в суді, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності АР №340340 від 27.12.2016 року є законною та обґрунтованою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст..ст. 247, 251, 252, 287 - 293, ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 6, 17, 18, 19, 100, 104, 126, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через районний суд.

Суддя Марків Ю.С.