Справа № 815/4926/16
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 р. Справа № 815/4926/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.03.2016 року, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.03.2016 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_4 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 07 березня 2017 року по справі № 815/4926/16 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 08.11.2007 року між Позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір №0 про надання споживчого кредиту, згідно якого Позивачу було надано кредит в розмірі 95200,00 дол. США.

26.03.2013 року між Позивачем та правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» - ПАТ «Дельта Банк» укладено Додатковий договір до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.11.2007 року (а.с. 101-102).

Відповідно до п. 2 та п. 3 вказаного договору, сторони домовились здійснити спрощення (анулювання) боргу за Договором №0 від 08.11.2007 року в розмірі 84522,59 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладання договору становить 675589,06 грн., за умови здійснення Позивачем сплати заборгованості на рахунок ПАТ «Дельта Банк» № 8521 не менше 57000,00 доларів США.

При цьому, будь-яких посилань на те, що вказана сума 84522,59 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладання договору становить 675589,06 грн., є сумою заборгованості Позивача перед ПАТ «Дельта Банк» за договором кредиту №0 від 08.11.2007 року по процентам за користування кредитом, нарахованими штрафами або пенею вказаний договір не містить.

26.04.2013 року Позивачем сплачено на рахунок ПАТ «Дельта Банк» 57000,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату внесення суми складало 455601,00 грн. (а.с. 54).

На підставі пп. 78.1.1 пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст.79 ПК України, наказу №27 від 03.02.2016 року (а.с. 93), Відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 року. За результатами проведеної перевірки Відповідачем складено Акт перевірки № 63/15-07-01-/164 від 24.02.2016 року (далі - Акт перевірки) (а.с.87-92).

Відповідно до висновків Акта перевірки, контролюючим органом встановлено факт заниження Позивачем суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 101338,51 грн., що є порушенням вимог ст. 162; ст. 163; п. 164.1 та п.164.2 ст.164; п.167.1 ст.167; ст.168 розділу VI «Податок на доходи фізичних осіб» ПК України.

На підставі Акту перевірки, 21.03.2016 року Відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 126843,14 грн., з яких за основним платежем - 101338,51 грн. та за штрафними санкціями - 25504,63 грн. (а.с. 95).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням Позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі. Колегія суддів погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За приписами пункту 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п. 164.1 ст.164 ПК України).

Згідно із підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Додаткові блага у розумінні податкового законодавства відносяться до доходів загалом, зокрема, ними є матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отримання кредиту передбачає обов'язок позичальника повернути у встановлені кредитним договором строки основну суму боргу (суму, яка була отримана від банку), а також сплатити проценти за користування кредитом. Крім цього, умовами кредитного договору часто передбачається необхідність здійснення позичальником інших платежів, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту, як на користь банку (комісії за відкриття поточного/карткового рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування, забезпечення обслуговування кредитної заборгованості, що, наприклад, пов'язано з бажанням позичальника отримувати виписки за кредитним/картковим рахунком, здійснення валютно-обмінних операцій, надання консультаційних, у тому числі юридичних, послуг тощо), так і на користь третіх осіб (страхові платежі, платежі за послуги нотаріусів, інших осіб, біржові збори тощо).

Із аналізу наведених вище правових норм слідує, що "додаткове благо" включає тільки основну суму боргу, а проценти та інші платежі відносяться до вигоди виключно кредитодавця - АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк».

Аналогічну правову позицію висловив Вищого адміністративного суду України в своїй Ухвалі від 12.03.2015 року по адміністративній справі №821/1465/14.

Ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів того, що сума 84522,59 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладання додаткового договору №1 договору становить 675589,06 грн., є сумою заборгованості Позивача перед ПАТ «Дельта Банк» за договором кредиту №0 від 08.11.2007 року по процентам за користування кредитом, нарахованими штрафами або пенею.

При цьому, суд враховує що умовами укладеного Додаткового договору № 1 від 26.04.2013 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.11.2007 року, позивач був повідомлений про необхідність самостійно сплатити податок з доходу, сума якого складає анульовану кредитором, ПАТ «Дельта Банк», суму боргу в розмірі 84522,59 доларів США, та відобразити його у своїй річній декларації (п.4 договору).

Однак, Позивач декларацію з податку на доходи фізичних осіб за звітний 2013 рік не подав, податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 101338,51 грн. не сплатив.

Підсумовуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що винесене на підставі акту перевірки № 63/15-07-01- 333/164 від 24.02.2016 року податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2016 року, є правомірним.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.03.2016 року належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року по справі № 815/4926/16, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя Л.П. Шеметенко