Справа № 826/2709/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

24 травня 2017 року №826/2709/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
провизнання протиправними та скасування постанов від 01.02.2017 ВП №18131223 та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, у якій просить суд:

1) визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника від 01.02.2017 у виконавчому провадженні №18131223, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса №4396 від 01.12.2009;

2) визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про розшук майна боржника від 01.02.2017 у виконавчому провадженні №18131223, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса №4396 від 01.12.2009;

3) зобов'язати державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження №18131223, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса №4396 від 01.12.2009.

Позовні вимоги мотивовано тим, що арешт на майно боржника накладено не під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна, а лише після спливу 7 років з моменту відкриття виконавчого провадження. Також позивач зазначив, що органом стягнення не вживалося жодних заходів з проведення оцінки майна, його реалізації та задоволення за його рахунок вимог кредитора з 08.06.2010, тобто, з моменту складання, в рамках вказаного виконавчого провадження, акту опису й арешту майна НОМЕР_3, а тому, з огляду на порушення відповідачем строків проведення виконавчого провадження, таке провадження підлягає закінченню на підставі приписів статтей 30, 49 Закону України "Про виконавче провадження", а постанови про арешт майна боржника від 01.02.2017 та про розшук майна боржника від 01.02.2017 у виконавчому провадженні №18131223 підлягають скасуванню.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти позову не надав, вимоги ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2017 не виконав, з огляду на що розгляд справи №826/2709/17 здійснено у порядку письмового провадження на підставі положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Транспортний засіб MITSUBISHI OUTLANDER 3.0 АТ, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований Управлінням державної автодорожньої інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві 17.04.2008, належний ОСОБА_1, 18.04.2008 передано в заставу акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Київської міської філії у забезпечення виконання зобов'язань на підставі кредитного договору від 18.04.2008 №380/1158/08-А.

Строк платежу за кредитним договором настав 13.10.2009, і у зв'язку з невиконанням боржником зобов'язання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. винесено виконавчий запис про звернення стягнення на вказаний транспортний засіб (реєстраційний №4396 від 01.12.2009).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві від 19.01.2010 відкрито виконавче провадження №18131223 з примусового виконання вказаного виконавчого напису за заявою стягувача акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк".

В рамках вказаного виконавчого провадження 08.06.2010 державним виконавцем складено акт опису й арешту майна НОМЕР_3, згідно якого описано та заарештовано транспортний засіб MITSUBISHI OUTLANDER 3.0 АТ, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований Управлінням державної автодорожньої інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві 17.04.2008, та передано даний автомобіль на відповідальне зберігання приватному підприємству "Спеціалізоване підприємство "Юстиція".

Старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в межах виконавчого провадження №.02.2017 винесено дві постанови: про розшук майна боржника та про накладення арешту на все майно боржника, на підставі приписів частини третьої статті 36, статті 56 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач як боржник у виконавчому провадженні №18131223, не погоджуючись із зазначеними постановами від 01.02.2017, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Станом на час прийняття рішення по справі є чинним Закон України "Про виконавче провадження" від 02.02.2016 №1404-VIII.

Згідно пунктів 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Закон України "Про виконавче провадження" від 02.02.2016 №1404-VIII набув чинності 05.10.2016.

В даному випадку постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 19.01.2010 відкрито виконавче провадження №18131223 з примусового виконання вказаного виконавчого напису за заявою стягувача акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" та складено 08.06.2010 акт опису і арешту майна та передано його на відповідальне зберігання НОМЕР_3, на підставі положень Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV, чинного станом до 05.10.2016.

Отже, що подальші виконавчі дії, у відповідності до приписів пунктів 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.02.2016 №1404-VIII, мають проводитися на підставі положень Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV.

Суд наголошує, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, в порушення приписів статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не надано копій матеріалів виконавчого провадження №18131223, письмових заперечень проти позову та доказів, на спростування доводів позивача, що викладені в позовній заяві.

Відтак, справу вирішено на підставі наявних у суду доказів.

Дарницьким районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві 01.02.2017 винесено постанову про розшук майна боржника.

Суд ознайомившись із постановою про розшук майна боржника від 01.02.2017 ВП№18131223 та постановою про арешт майна боржника від 01.02.2017 ВП№18131223, встановив, що зазначені постанови прийняті на підставі положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.02.2016 №1404-VIII, що є порушенням вимог пунктів 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень даного закону.

Відповідачем не надано пояснень щодо підстав прийняття оскаржуваних постанов на підставі положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.02.2016 №1404-VIII, а не Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV.

Отже, враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови прийняті із використанням приписів Закону України "Про виконавче провадження" у невірній редакції.

Згідно частини третьої статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.02.2016 №1404-VIII у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Частиною першою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV визначено, що у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами Національної поліції.

Згідно акта від 08.06.2010 НОМЕР_3 транспортний засіб боржника було арештовано та передано на відповідальне зберігання саме в рамках виконавчого провадження №18131223.

Повторний арешт того самого транспортного засобу, для оголошення його у розшук, може мати місце лише у випадку, якщо вказаний транспортний засіб з якихось причин не було використано для задоволення вимог кредитора, і з нього було знято арешт (або він вибув з-під арешту поза волею органу стягнення).

Оскаржувана постанова від 01.02.2017 про розшук майна боржника у описовій частині не містить пояснень, у зв'язку з чим виникла необхідність оголошувати в розшук транспортний засіб, що з 08.06.2010 знаходиться під арештом, накладеним органом стягнення.

Крім того, як частиною третьою статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.02.2016 №1404-VIII так і частиною першою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV, передбачено право державного виконавця оголошувати в розшук лише транспортний засіб боржника, тоді як оскаржуваною постановою від 01.02.2017, в якій зазначено посилання на зазначену норму Закону України "Про виконавче провадження" від 02.02.2016 №1404-VIII, оголошено в розшук все майно боржника, що суперечить змісту таких норм.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.02.2016 №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Аналогічні норми зазначені в статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV.

Аналіз зазначених приписів Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави дійти висновку, що вказаними положеннями передбачено право державного виконавця накладати арешт на конкретне майно боржника, яке має бути ідентифіковане у відповідній постанові.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та про розшук майна боржника від 01.02.2017 у виконавчому провадженні №18131223, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса №4396 від 01.12.2009 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження №18131223, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса №4396 від 01.12.2009, то вона не підлягає задоволенню, з огляду на те, що позивачем не надано суду доказів щодо наявності відповідних правових підстав для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника від 01.02.2017 у виконавчому провадженні №18131223, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса №4396 від 01.12.2009.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про розшук майна боржника від 01.02.2017 у виконавчому провадженні №18131223, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса №4396 від 01.12.2009.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.