Справа № 805/1120/17-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року справа №805/1120/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 805/1120/17-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя до Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2 в розмірі 7 437,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2017 року Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за період - січень 2017 року у розмірі 7 437,00 грн. (а.с. 3-4).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя до Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Сталь конструкція» на користь Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за січень 2017 року в сумі 7 437,00 грн. (а.с. 100-102).

Не погодившись з судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 805/1120/17-а про стягнення заборгованості та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог управління відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено наступне.

Позивачем до стягнення заборгованості на відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 включені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які працювали на товаристві до 1992 року, відтак, на підставі ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» компенсація витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 не передбачена.

При цьому, апелянтом зазначено, що на момент прийняття Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Закон України «Про пенсійне забезпечення» не передбачав обов'язку відшкодування підприємством виплачених працівникам відповідача пільгових пенсій на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що позбавляє загальне відшкодування пільгових пенсій статусу загальнообов'язкового платежу.

При цьому , надані позивачем розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не є належним доказом понесення управління витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки він не є розрахунковим документом підтверджуючим факт сплати органом пенсійного фонду пільгових пенсій пенсіонерам.

Включення до списку на стягнення заборгованості на відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 ОСОБА_4, апелянт вважає необґрунтованим, оскільки вона вийшла на пенсію 06 травня 2011 року, відтак, положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» (набрав чинності 01 жовтня 2011 року) в частині збільшення товариству строку відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення пенсійного віку на неї не розповсюджується (а.с. 107-111).

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.

23 травня 2017 року Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя до канцелярії суду надіслало заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на норми чинного законодавства, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Разом із запереченнями на апеляційну скаргу представником управління заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень представника позивача на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Спеціалізоване управління №112 Стальконструкція" () зареєстроване в якості юридичної особи, місцезнаходження: 87515, м. Маріуполь, вул. Євпаторійська, буд. 49 (а.с. 30).

Публічне акціонерне товариство "Спеціалізоване управління №112 Стальконструкція" перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя, як платник внесків до Пенсійного фонду України.

Пенсійним фондом України призначено та виплачено пенсію на пільгових умовах особам, які працювали в Публічному акціонерному товаристві "Спеціалізоване управління №112 Стальконструкція" та які були зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 за січень 2017 року, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 21-23, 26-27, 29,34-39, 88-90, 93-94).

Пенсійним фондом України на адресу відповідача направлялись розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за січень 2017 року у розмірі 7 437,00 грн., що не заперечувалось апелянтом (а.с. 6-8).

Загальна сума заборгованості з відшкодування фактичних витрат на витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за січень 2017 року складає 7 437,00 грн., що підтверджується карткою особового рахунку відповідача (а.с. 31).

Спірним питанням даної справи є правомірність стягнення з Товариства суми заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2.

При прийнятті спірного судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що на Товариство покладено обов'язок відшкодування управлінню Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій відповідно до норм чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по ОСОБА_2 та ОСОБА_5, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-IV) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Закону України № 1058-IV, питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР), відповідно, п.п. 1 та 2.

Згідно абз. 4 п.1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно абз. 3 п.1 ч. 1 ст. 4 Закону № 400/97-ВР встановлена ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст. 2 цього Закону. Оскільки судом встановлено, що спір стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б"-"з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд вважає, що на відповідача у справі покладений обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону № 400/97-ВР розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

Згідно п. 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено п. 6.8 Інструкції.

Відповідно до п. 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, відповідний розрахунок за спірний період управлінням направлявся відповідачу, що не заперечується сторонами.

Судове рішення про скасування спірних розрахунків не приймалося, відтак суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта щодо твердження, що самі розрахунки витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не є розрахунковим документом підтверджуючим факт сплати органом пенсійного фонду пільгових пенсій пенсіонерам.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази призначення та нарахування пенсіонерам пенсій, а саме розпорядження про призначення пенсії (а.с. 21, 23, 26) та довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії (а.с. 29, 34-39).

Доказів щодо відшкодування суми заборгованості товариством не надано.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вірно виходив з того, що відповідач, повинен відшкодовувати управлінню Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Посилання Товариства на те, що у нього відсутній обов'язок щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, у зв'язку з тим, що в Податковому кодексі Україні відсутній такий вид податку, суд вважає необґрунтованими та недопустимими, тому що спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України № 1058-IV та Законом № 400/97-ВР, а не Податковим кодексом України.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність обов'язку Товариства відшкодування управлінню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за січень 2017 року по ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Разом з цом,суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно правомірності збільшення дати досягнення ОСОБА_4 пенсійного віку з 55 років до 59 року, у зв'язку з чим позивачем відповідно збільшено і строк відшкодування підприємством пільгової пенсії, з огляду на наступне.

11 травня 2011 року ОСОБА_4 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 23,60).

З 01 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08 липня 2011 року, яким здійснено підвищення пенсійного віку для жінок.

Згідно цього Закону, відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій повинно здійснюватись жінками до досягнення пенсійного віку відповідно:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Таким чином суд першої інстанції вважає, що після набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» збільшено строк відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по ОСОБА_4, а саме до досягнення нею пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування"

ОСОБА_4 вийшла на пенсію у травні 2011 року, отже до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», тобто до 01 жовтня 2011 року.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Тобто встановлено, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Також, відповідно до рішення Конституційного суду України від 09 лютого 1999 року у справі за конституційним зверненням Національного Банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України зазначено про те, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Суд апеляційної інстанції на підставі вищевикладеного дійшов висновку, що позивач не мав права на збільшення строку відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_4 до досягнення нею пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі змінами та доповненнями, оскільки ОСОБА_4 вийшла на пенсію до прийняття Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та на неї не розповсюджується дія Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та включення ОСОБА_4 до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за січень 2017 року.

Ці ж обставини встановлені судом апеляційної інстанції при розгляді справи № 805/2715/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя до Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1, 2 в розмірі 124 476,92 грн., яке набрало законної сили (а.с. 131-138).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарський справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно розрахунку позивача фактичні витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_4 за січень 2017 року склали 3 672,91 грн. (а.с. 5).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дана сума, з урахуванням вищевикладеного заявлена до стягнення безпідставно та позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції згідно ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 805/1120/17-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» () на користь Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя () заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2 за січень 2017 року у розмірі 3 764(три тисячі сімсот шістдесят чотири) гривні 09 копійок.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова