Справа № 813/4386/16
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3575/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів - Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області №039874 від 18.11.2016 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що зазначені в акті від 20.09.2016 дані габаритно-вагового контролю є необґрунтованими та не підтвердженими, під час здійснення габаритно-вагового контролю не враховано, що він не є перевізником та не може бути суб'єктом відповідальності за порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», а також зазначає, що зважування автомобіля здійснювалось невідомим приладом без здійснення фактичного обміру причепа, а документи, складені за наслідками зважування автомобіля з причепом, містять суттєві недоліки та суперечності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області під час винесення спірної постанови № 039874 від 18.11.2016 діяло в межах повноважень, встановлених законом, та з урахуванням вимог, встановлених ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач, в свою чергу, не довів належними та допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Відтак, у задоволенні адміністративного позову про скасування постанови № 039874 від 18.11.2016 року слід відмовити.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначає, що жодними допустимими доказами не підтверджується факт перевищення автомобілем Renault, номерний знак НОМЕР_1 вагових параметрів чи факт здійснення перевезення автомобілем Renault, номерний знак НОМЕР_1 саме позивачем.

Зазначає, що єдиним документом, у якому будо безпосередньо відображено покази певних приладів, якими проводилася зважування автомобіля є квитанція, сформована 20.09.2016 о 10:53. Із даної квитанції неможливо встановити яким саме приладом (комплексом) було здійснено зважування, чи має такий прилад свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології, дані проходження метрологічної повірки та граничну похибку приладу. На думку позивача, оскільки відповідачем автомобіль Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1, визнано великогабаритним та сформовано акт № 0003838 на підставі даних, визначених невідомим приладом із невідомою похибкою та без проведення обмірів причепа, винесена на підставі акта постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі Закон № 2344-III).

Згідно з ст.6 Закону України Про автомобільний транспорт центральний орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту забезпечує проведення державної політики на автомобільному транспорті через урядові органи державного управління на автомобільному транспорті, службу міжнародних автомобільних перевезень та місцеві органи виконавчої влади і органи місцевого самоврядування. У складі центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту функціонують: урядовий орган державного управління з питань регулювання діяльності автомобільного транспорту; урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті. Урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті здійснює: державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). Згідно з пунктом 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами пунктів 3, 4 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Державний контроль на автомобільному транспорті шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до п.21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу посадова особа робить запис у дорожньому листі із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис.

Відповідно до абз.4 п.4. Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30: Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Таким чином, перевищення нормативно допустимих навантажень на 2% допускається, оскільки таке перевищення може бути відображене на вагах внаслідок похибки. У випадку ж, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше 7%, то згідно ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, дозвіл не вимагається і може бути замінений документом про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 20.09.2016 на автомобільній дорозі Київ-Чоп 569км+155м посадовими особами відповідача було зупинено для здійснення габаритно-вагового контролю автомобіль ОСОБА_1 марки Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2.

Відповідно до результатів зважування, навантаження на осі автомобіля становило: 1) 7250 кг, 2) 11800 кг, 3) 7850 кг 4) 9250 кг, 5) 9900 кг, разом 46050 кг.

За результатами перевірки було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Акт № 0003838 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а також Розрахунок № 274 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 20.09.2016, у якому визначено суму плати за проїзд автомобіля позивача автомобільними дорогами загального користування у розмірі 362,25 Євро.

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальником управління Укртрансбезпеки у Львівській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 039874 від 18.11.2016, якою за допущення надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», на ФОП ОСОБА_1 накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Статтею 6 цього Закону встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснює урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Частиною 2 ст. 29 цього ж закону передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону №2344 визначено: великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Згідно статті 48 Закону України № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Зокрема, статтею 48 Законом № 2344-III передбачено, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 22.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху), передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Із наявних в матеріалах справи результатів зважування Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2, від 20.09.2016 (а. с. 16) слідує, до що навантаження на осі автомобіля становило: 1) 7250 кг, 2) 11800 кг, 3) 7850 кг, 4) 9250 кг, 5) 9900 кг, разом 46050 кг.

Відповідно до п. 12 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 N 1567, рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з п. 15 цього ж Порядку під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, крім іншого, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Оскільки загальна маса транспортного засобу становила 46050 кг, навантаження на одиночну вісь становило 11800 кг, навантаження на строєні осі - 27000 кг, тобто показники перевищують максимально дозволені навантаження, встановлені п.22.5. Правил дорожнього руху, для руху транспортного засобу - автомобіля марки Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2, позивач зобовязаний мати в наявності документи, визначені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Судом першої інстанції встановлено, що не заперечується представником позивача, відсутність в позивача документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», на перевезення вантажу автомобіля марки Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2.

Відповідно до вимог п.18 ст.1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" від 05.06.2014 року № 1314-VII - повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. У матеріалах справи наявні докази проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки.

На підтвердження відповідності вимірювальної техніки вимогам законодавства судом досліджено надані на розгляд суду докази, а саме: копії свідоцтва про державну метрологічну атестацію № 34-1372 від 09.08.2007, сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2195-2007 від 21.11.2007, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/3517 від 08.07.2017, з яких слідує, що зважування автомобіля позивача здійснено вагою автомобільною підкладною моделі Cheklode Freeweigh № 008178, що зареєстрована в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та відповідає вимогам ГОСТ 29329-92.

Отже, габаритно-ваговий контроль здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства.

Водночас судом встановлено, що допущені посадовими особами відповідача помилки та неточності в акті № 0003838 від 20.09.2016 року та розрахунку № 274 від 20.09.2016 року (зокрема, у п. 5 довідки «Тип транспортного засобу» зазначено підпункт 3, що відповідає вантажному автомобілю з трьома осями, в той же час, автомобіль позивача є вантажним автомобілем з напівпричепом, що відповідає підпункту 12 пункту 5 довідки, та відповідну помилку у розрахунку № 274 від 20.09.2016 року) не впливають на встановлення факту порушення позивачем п. 22.5. Правил дорожнього руху та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» і такі документи не слугували підставою для прийняття спірної постанови.

Слід зазначити, що судом першої інстанції встановлено приналежність транспортного засобу саме позивачу. Вказане зафіксовано в акті проведення перевірки від 20.09.2016.

Позивач, покликаючись на ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт», зазначає, що не здійснював перевезення автомобілем Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2, оскільки ним було укладено договір № 01/16-01 від 04.01.2016 про передачу в оренду вказаного автомобіля приватному підприємцю ОСОБА_3 Крім того, приватним підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір № 010116/6 від 04.01.2016 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого автомобіль Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2 здійснює перевезення вантажів замовника - ТОВ «Енергомонтажвентиляція».

Водночас судом встановлено, що водієм автомобіля Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4 не було надано до перевірки усіх документів, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Крім того, на підтвердження вказаного позивачем під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбувся 18.11.2016 належних доказів також не надано.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, враховуючи підтвердження факту перевищення максимально дозволеного навантаження, встановленого п. 22.5 Правил дорожнього руху, та відсутність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що Управлінням Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області правомірно винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №039874 від 18.11.2016 в розмірі 1700 грн за порушення законодавства, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт ".

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року у справі № 813/4386/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7

Ухвала складена в повному обсязі 23.05.2017.