Справа № 826/9960/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 квітня 2017 року № 826/9960/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент»
до Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.06.2016 р. № ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фундамент» (надалі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.06.2016 р. №.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками Акту перевірки щодо порушення позивачем відповідних положень Податкового кодексу України, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Кодексу при визначенні суми доходу є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами. Звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача проти позову заперечував, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено наявність у ТОВ «Фундамент» кредиторської заборгованості по якій минув строк позовної давності, внаслідок чого суму такої заборгованості, на переконання відповідача, має бути віднесено до складу інших доходів у перевіряємому періоді. За таких обставин, податковий орган просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, з огляду на положення ч. 6 ст. 128 КАС України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Співробітниками Головного управління ДФС у місті Києва проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 03.06.2016 року №139//19130159 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлені наступні порушення: п.п. 135.5.4. ст.135 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну 573018,00 грн., а саме за 2013 рік на суму 481717,00 грн., за 2014 рік на суму 91301,00 грн.; п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.2 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-Vl (зі змінами та доповненнями), щодо несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

На підставі акту перевірки Контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення 17 червня 2016 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток всього в сумі 716273 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 573018 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 143255грн.

Позивач вважає висновки акту перевірки безпідставними, незаконними та такими, що не відповідають нормам податкового законодавства та фактичним обставинам справи та податкові повідомлення-рішення неправомірними, а тому звернувся до суду із відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з Акту перевірки та письмових заперечень Відповідача, збільшення суми грошового зобов'язання та застосування до Позивача штрафних (фінансових) санкцій ґрунтується на обставинах наявності у ТОВ «Фундамент» кредиторської заборгованості перед ТОВ «Основа Євро», ТОВ «Моноліт КСМ», ТОВ «Елан», ТОВ «Житлолюкс», по якій минув строк позовної давності (3 роки), внаслідок чого суму такої заборгованості, на думку Відповідача, має бути віднесено до складу інших доходів у перевіряємому періоді.

Судом встановлено, що між Позивачем (Замовником), з однієї сторони, та ТОВ «ОСНОВА ЄВРО» (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договір №21/07-08 від 21.07.2008 р. (надалі - Договір №21/07-08).

У відповідності до п. 2.2, п. 2.5 Договору №21/07-08, загальна вартість Договору становить орієнтовно 4585079,60 грн. (чотири мільйони п'ятсот вісімдесят п'ять тисяч сімдесят дев'ять грн. 60 коп.). в.ч. ПДВ за ставкою 20 % 764179,93 грн. Розрахунок за фактичне виконання робіт здійснюється в термін 10-ти банківських днів з дня підписання Замовником Акту приймання і (форма КБ-2в) і довідки про вартість (форма КБ-3) виконаних підрядних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що кредиторська заборгованість ТОВ «ФУНДАМЕНТ» перед ТОВ «ОСНОВА ЄВРО» в розмірі 1021466,51 грн. виникла на підставі договору №21/07-08 від 21 липня 2008 p., Акту № 1 приймання виконаних підрядних робіт за липень 2008 p., Акту № 2 приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2008 р. та Акту приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2008 р.

З метою стягнення заборгованості кредитор, ТОВ «ОСНОВА ЄВРО», звернувся із позовом до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26 лютого 2016 p. порушено провадження по справі № 910/3190/16 за позовом ТОВ «ОСНОВА ЄВРО» до ТОВ «ФУНДАМЕНТ» про стягнення заборгованості за договором № 21/07-08 від 21 липня 2008 p. в розмірі 1021466,51 грн., суми інфляції в розмірі 806771,61 грн. та 3 % річних в розмірі 63806,68 грн. на загальну суму - 1892044,80 грн.

Як зазначив Позивач та не було спростовано Відповідачем, на час вирішення даного спору, провадження у вказаній господарській справі триває.

За таких обставин, до закінчення розгляду Господарським судом м. Києва справи №910/3190/16 висновок про сплив позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за договором №21/07-08 від 21 липня 2008 р., є передчасним, а віднесення заборгованості до безнадійної та нарахування податкових зобов'язань - безпідставним.

Так, між Позивачем (Генпідрядник), з однієї сторони та ТОВ «МОНОЛІТ КСМ» (Субпідрядник), з іншої сторони укладено Договір №7-03 на виконання підрядних робіт від 07.04.2010 р. (надалі - Договір №7-03).

У відповідності до п. 2.1, п. 7.1 Договору №7-03, вартість виконання земельних робіт становить 2166000 грн. (два мільйони сто шістдесят шість тисяч грн. 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20%-361,00 грн. Здача-приймання виконаних робіт здійснюється Субпідрядником та Генпідрядником шляхом підписання акту виконаних робіт уповноваженими представниками сторін з урахуванням умов передбачених цим договором.

Кредиторська заборгованість ТОВ «ФУНДАМЕНТ» перед ТОВ «МОНОЛІТ КСМ» в розмірі 507229,47 грн. виникла на підставі договору на виконання підрядних робіт №7-03 від 7 квітня 2010р., Акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2010 р., Акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2010 р., Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2011 p., Акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2011 p., Акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2011 p., Акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2011 p., Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2011р., Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2011р., Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2011 р.

Між Позивачем та ТОВ «МОНОЛІТ КСМ» в порядку, передбаченому ст. 259 ЦК України 30.10.2013 р. укладено Договір про збільшення позовної давності щодо вимог про оплату реалізованих товарів/наданих послуг згідно договору № 7-03 від 7 квітня 2010 p. на суму 507229,47 грн. до 31.03.2016 р.

Суд звертає увагу, що строки позовної давності за зобов'язаннями стосовно оплати спірної кредиторської заборгованості настануть не раніше квітня 2016 року.

Крім того, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ «ЕЛАН» (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договір №01/03 на виконання монтажних робіт від 01.03.2007 р. (надалі - Договір №01/03).

У відповідності до п. 1.2, п. 4.4 Договору №01/03, вартість робіт складає 3540367,20 (три мільйони п'ятсот сорок тисяч триста шістдесят сім гривень 20 коп.) грн., в тому числі вартість матеріалів та обладнання 2331753,60 (два мільйони триста тридцять одна тисяча сімсот п'ятдесят три гривні 60 коп.) грн. Додаток №1. Остаточний розрахунок з підрядником за виконані роботи здійснюється протягом десяти банківських днів після підписання акту Державної Комісії про прийняття Об'єкта в експлуатацію.

Також, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ «ЕЛАН» (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договір №20/09/01 від 20.09.2007 р. (надалі - Договір №20/09/01).

У відповідності до п. 3.3 Договору №20/09/01, остаточний розрахунок за виконані роботи Замовник виконує згідно Акту виконаних робіт в 7-ми денний строк після його підписання та здачі робіт у відповідності з діючими нормами та правилами.

Як вбачається з матеріалів справи, що кредиторська заборгованість ТОВ «ФУНДАМЕНТ» перед ТОВ «ЕЛАН» виникла: в розмірі 257319,60 грн. на підставі договору на виконання монтажних робіт № 01/03 від 1 березня 2007 p. і Акту прийняття виконаних підрядних робіт за листопад 2008 р. та в розмірі 692675,40 грн. на підставі договору № 20/09/01 від 20 вересня 2007 р. Акту № 12 приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2008 р. та Акту № 13 прийняття виконаних підрядних робіт за вересень 2008 р.

Між ТОВ «ФУНДАМЕНТ» і ТОВ «ЕЛАН» 30 червня 2011р. в передбаченому ст. 259 ЦК України порядку, укладено Договір про збільшення позовної давності щодо вимог про оплату реалізованих товарів/наданих послуг згідно договору № 01/03 від 1 березня 2007 р. на суму 257319,60 грн та договору №20/09/01 від 20 вересня 2007 р. на суму 812675,40 грн. до 31 березня 2016 р.

Суд звертає увагу, що строки (кредиторська заборгованість) за зобов'язаннями стосовно оплати спірної кредиторської заборгованості настануть не раніше квітня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи між Позивачем (Генпідрядник), з однієї сторони, та ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС» (Підрядник), з іншої сторони, укладено ряд Договір підряду: №05/06-07 від 05.06.2007 р. (надалі - Договір №05/06-07), №02/06-08 від 02.06.2008 р. (надалі - Договір №02/06-08).

У відповідності до п.4.2, п. 4.3 Договорів (№05/06-07, №02/06-08), Акти фактично виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) складаються згідно з Договірною ціною (Додатки до Договору). Розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі довідок про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3) з погашенням раніше сплачених авансів в термін до 15-+го числа місяця, слідую чого за звітним.

Як вбачається з матеріалів справи кредиторська заборгованість ТОВ «ФУНДАМЕНТ» перед ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС» в розмірі 200903,00 грн. виникла на підставі Договору підряду № 05/06-07, Акту прийняття виконаних підрядних робіт за серпень 2008 p., договору підряду № 02/06-08 від 2 червня 2008 p., Акту прийняття виконаних підрядних робіт за червень 2008 p., договору підряду № 19/09-08 від 19 вересня 2008 р. та Акту прийняття виконаних підрядних робіт за листопад 2008 р.

Між ТОВ «ФУНДАМЕНТ» і ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС» в порядку, передбаченому ст. 259 ЦК України 30 травня 2011р. укладено договір про збільшення позовної давності щодо вимог про оплату реалізованих товарів/наданих послуг згідно договору № 05/06-07 від 5 червня 2007 р. на суму 17322,23 грн., договору №02/06-08 від 2 червня 2008 р. на суму 171390,77 грн. та договору № 19/09-08 від 19 вересня 2008 р. на суму 12190,00 грн. до 31 грудня 2017 року

З матеріалів справи вбачається, що строки (кредиторська заборгованість) за зобов'язаннями стосовно оплати спірної кредиторської заборгованості настануть не раніше 2018 року.

Суд не погоджується з висновком Відповідача про те, що кредиторська заборгованість Позивача перед контрагентами є безнадійною саме у 2013, 2014 році та її слід було включати в рядок "03" Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 (2014) рік як "Інші доходи", виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, та складаються з доходу від операційної діяльності та інших доходів.

Відповідно до пункту 135.2 статті 135 ПК України, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Інші доходи відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 ПК включають суми безнадійної кредиторської заборгованості.

При цьому, підпунктом «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що безнадійна заборгованість, зокрема - це заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності та заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Згідно пп. 14.1.257 пункту 14.1 ст. 14 ПК України безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Відповідно до частини першої Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною п'ятою вказаної статті передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Так, дійсно, якщо по закінченні терміну позовної давності (тобто загального строку для захисту права за позовом особи, право якої порушено), загальний строк якого відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України встановлюється в три роки, боржник не розрахувався за отримані раніше товари (послуги), сума його заборгованості за цими товарами (послугами) набуває статусу безнадійної заборгованості, яка в силу положень пп. 14.1.257 ПК є безповоротною фінансовою допомогою і відповідно до пп. 135.5.4 ПК вважається доходом з інших джерел (інші доходи) і оподатковується у загальновстановленому порядку відповідно до законодавства.

Умовами укладеного сторонами договору про те, що останній діє до повного виконання зобов'язань не є умовою про збільшення позовної давності, оскільки остання за своєю правовою природою є певним періодом у часі (ч.1 ст.251, ст.256 Цивільного кодексу України), який починається від конкретного дня і спливає також у певний момент часу.

Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 статті 261 ЦК передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати в договорі, передбаченому актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (частина друга статті 6 ЦК України).

За змістом частини третьої цієї статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм можна зробити висновок про те, що якщо сторони договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам статті 6 і частини першої статті 259 ЦК України, то розрахунок проводиться в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі.

Суд звертає увагу, що, як свідчать матеріали справи, сторони збільшили позовну давність до 31 березня 2016 р. та до 31 грудня 2017 року, а отже, в даному випадку, сума заборгованості не є безнадійною кредиторською заборгованістю.

З аналізу матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що на час проведення перевірки, строки проведення розрахунків по вищезазначеним договорам з контрагентами не сплинули, що виключає можливість ставити питання про віднесення даних кредиторської заборгованості до інших видів доходів як безнадійну заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.06.2016 р. № є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.06.2016 № .

3. Стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» () судові витрати в сумі 10744,10 грн. (десять тисяч сімсот сорок чотири гривні 10 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук