Справа № 826/4840/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 травня 2017 року м. Київ №826/4840/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

за участю секретаря судового засідання Патук А.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гнатишена Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду України про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Представником відповідача подано і підтримано на судовому засіданні клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 з підстав пропуску нею місячного строку звернення, визначеного ч. 5 ст. 99 КАС України.

Позивач заперечила проти задоволення даного клопотання, зазначивши про те, що строк звернення до суду пропущено не було.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши за матеріалами справи подане клопо-тання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Посилання заявника на ч. 5 ст. 99 КАС України суд вважає безпідставними, оскільки дана норма встановлює строк звернення до суду щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень на підставі якого ним, тобто суб'єктом владних повноважень, може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів (наприклад, рішень про накладення адміністративно-господарських санкцій, застосування штрафних (фінансових, економічних) санкцій, не сплата яких в добровільному порядку є підставою для стягнення суб'єктом владних повноважень боргу відповідно до такого рішення). Водночас обставини справи, що розглядається, відміні і стосуються виплати позивачу вихідної допомоги у відповідному розмірі, а лист Верховного Суду України від 03.03.2017 №202-685/0/8-17 не є рішенням суб'єкта владних повноважень, у розумінні ч. 5 ст. 99 КАС України, на підставі якого Верховний Суд України може заявити вимогу про стягнення коштів.

Частиною 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як зазначив Конституційний Суду України у рішенні від 15.10.2013 №8-рп/2013, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нараху-вання таких виплат.

У постанові Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі №6-1395цс16 зазначено, що місцевий суд, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, помилково застосував положення частини першої статті 233 КЗпП України в частині позов-них вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги при звільненні, грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію та компенсації за вимушений прогул, оскільки такі позовні вимоги відносяться до вимог щодо порушення законодавства про оплату праці та відповідно до частини другої указаної статті не обмежуються будь-яким строком звернення працівника до суду.

Таким чином, підчас визначення строку звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (суддівської винагороди, грошового забезпечення тощо) у разі порушення законодавства про оплату праці слід застосовувати ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

Спірні відносини стосуються виплати вихідної допомоги у відповідному розмірі, тобто спір стосується оплати праці позивача, у зв'язку з чим підлягає застосуванню ч. 2 ст. 233 КЗпП України й відсутні підстави для залишення без розгляду адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 99, 160, 165 КАС України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити представнику відповідача у задоволенні клопотання про залишення без розгляду позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, протягом 5 днів у моменту отримання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 22.05.2017.

Суддя Д.А. Костенко