Справа № 679/939/16-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/939/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сопронюк О.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

18 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В.

за участю: секретаря судового засідання: Гіюка Д.М.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Ільчика Олександра Володимировича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
14.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області із позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції-без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 23.06.1987 року по 10.05.1989 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах СРСР. Зокрема, в період з 12.11.1987 року по 11.08.1988 року його військова служба проходила на території Республіки Афганістан в складі військової частини пп НОМЕР_1 де отримав поранення.

Згідно висновку акту судово-медичного обстеження №1461 від 29.08.2012 року, у ОСОБА_1 станом на 29.08.2012 року виявлені рубці м`яких тканин потиличної ділянки голови, лівого плеча, поперекової ділянки, лівої здухвинної ділянки, які можуть бути слідами загоєння осколкових поранень, що могли бути спричинені обстежуваному під час проходження військової строкової служби в період 1988 року, не виключено, що за вказаних ним обставин, про що свідчить характер та локалізація рубців та дані представлених документів.

Протоколом Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №465 від 30.08.2012 року встановлено, що отримані позивачем поранення та контузія пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З 24.09.2012 року Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності довічно, яка настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААБ № 561785 від 24.09.2012 року.

03.08.2015 позивач звернувся до Славутського ОМВК з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням третьої групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Славутський ОМВК надіслав документи ОСОБА_1 до Міністерства оборони України через Хмельницький ОВК.

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17.10.2015 року, повідомлено Хмельницький ОВК, що після розгляду документів ОСОБА_1 встановлено, що підстав для подання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги немає, оскільки дія постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 та нової редакції ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", на заявника не поширюється (встановлено інвалідність до 01.01.2014 року). Документи повертаються, як такі, що не відповідають вимогам постанови КМУ від 25.12.2013 року № 975.

Про наявність вищевказаного листа та про його зміст ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача листом №7/3386 від 12.11.2015 року через Славутський ОМВК.

Не погодившись з отриманою відмовою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що відповідач діяв не на підставі та поза межами повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1, частини 4 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці-особи, які проходять військову службу до якої належить і строкова військова служба.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 12.11.1987 року по 11.08.1988 року проходив військову службу на території Республіки Афганістан в складі військової частини пп 41527 де отримав поранення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який набув чинності 24.01.2014 року.

Так, пунктом 2 Порядку N 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до п. 3 Порядку N 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії від 24.09.2012 року 04.11.2011 року серії 10 ААБ № 561785 позивачу з вказаної дати встановлено 3 групу інвалідності довічно, яка настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, яке було чинним на день встановлення позивачу інвалідності.

Відповідно до частини 6 статті 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції станом на 24.09.2012 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

На дату встановлення позивачу інвалідності призначення і виплата одноразової грошової допомоги, регулювалися Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N499 (далі Порядок N499).

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку N499 одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається для військовослужбовців строкової служби-за максимальним посадовим окладом за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення.

Таким чином, відповідно до вищезазначених правових норм, для особи, яка проходила строкову військову службу та отримала інвалідність, граничний термін отримання інвалідності, яка давала б йому підстави для виплати зазначеної допомоги у разі інвалідності, спливає після закінчення трьох місяців з моменту звільнення зі служби.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звільнено зі строкової військової служби 10.05.1989 року, а отже граничний строк отримання інвалідності, яка б давала підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої саттею 16 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", сплинув після закінчення трьох місяців з моменту звільнення його зі служби. Однак, інвалідність, яка пов`язана з проходженням строкової військової служби останнього, встановлена йому тільки 24.09.2012 року, тобто пізніше ніж три місяці після звільнення з такої служби, а відтак підстави для виплати позивачу спірної грошової допомоги, відсутні.

Що стосується висновку суду першої інстанції про протиправність бездіяльності відповідача, яка полягає у не розгляді питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бої, апеляційний суд вказує на таке.

Наказом Міністра оборони України №168 від 12.07.2007 "Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби" призначено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До повноважень голови вказаної Комісії, зокрема, віднесено підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір.

Таким чином, наведеним наказом Міністра оборони України створено відповідну комісію, яка має здійснювати підготовку пропозицій та подавати їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір.

Як слідує з матеріалів справи, на розгляд Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби не надходили документи щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що в суду першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не було підстав для виходу за межі позовних вимог та захисту прав позивача в такий спосіб.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на слідуюче.

Відповідно до заявленого позову, відповідачем у справі є Міністерство оборони України, а предметом спору--правомірність вчинених ним дій.

Відповідно до частини 1 статті 24 КАС України, адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Отже, в даному випадку має місце спір, який не підсудний місцевому загальному як адміністративному суду та не підлягає розгляду суддею одноособово.

Таким чином, розгляд спору у цій справі місцевим загальним судом як адміністративним відбувся з порушенням правил предметної підсудності та є наслідком вирішення спору неповноважним судом.

Відповідно п.4 ч.1 до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити повністю.

Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 травня 2017 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.