Справа № 805/4323/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кошкош О.О.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року справа №805/4323/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Сухарька М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року у справі № 805/4323/16-а за позовом Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДПРОМ" про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

10 листопада 2016 року Маріупольська об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДПРОМ" (надалі - відповідач) про стягнення грошових коштів з розрахункових рахунків у банках на суму податкового боргу в розмірі 75 634, 77 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДПРОМ» (код за , 87515, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 57) заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 241 (двісті сорок одна) грн. 88 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 60-61).

Відповідач в частині відмови в задоволенні позовних вимог не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог відповідача у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що ТОВ «МЕДПРОМ» має податковий борг в сумі 76 634, 77 грн. по орендній платі з юридичних осіб, який виник у зв'язку з несплатою узгодженої суми податкових зобов'язань, не сплачений у встановлений законом строк.На думку апелянта, оскільки узгоджена сума податкових зобов'язань набула статусу податкового боргу, у Маріупольської ОДПІ наявні законні підстави для винесення податкової вимоги, яка є одним з заходів примусового характеру. Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відповідачем, в порушення вимог статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII, якою передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України відповідний сертифікат до податкового органу не подавався (а.с. 64-68).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач, ТОВ «МЕДПРОМ» є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи - 05808474, місцезнаходження юридичної особи: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Металургів, буд. 57, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

Відповідач, Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області є суб'єктом владних повноважень, на яке чинним законодавством покладено владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин, у тому числі, що стосується сплати земельного податку з юридичних осіб та орендної плати за землі державної або комунальної власності.

Відповідно до матеріалів справи, 20лютого 2014 року позивачем до відповідача, засобами електронного зв'язку подано податкову декларацію з орендної плати за землю за 2014 рік, в якій зазначено, що річна сума орендної плати з юридичних осіб, яка підлягає сплаті складає 45939 грн. 53 коп. При цьому, сума нарахованої орендної плати за землі державної або комунальної власності з січня 2014 року по листопад 2014 року складає 3828 грн. 29 коп., а в грудні 2014 року - 3828 грн. 34 коп. (а.с. 19-20).

Крім того, позивачем 19лютого 2015 року подано також податкову декларацію з орендної плати за землю за 2015 рік, в якій зазначено, що річна сума орендної плати з юридичних осіб, яка підлягає сплаті складає 57378 грн. 50 коп. При цьому, сума нарахованої орендної плати за землі у період з січня 2015 року по листопад 2015 року складає 4781 грн. 54 коп., а в грудні 2015 року - 4781 грн. 56 коп. (а.с. 21-22).

Як вбачається з позовної заяви та підтверджено матеріалами справи станом на час розгляду справи по особових рахунках відповідача обліковується заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 75634,77 грн., що виникла наступним чином:

- у сумі 2701,18 грн. нараховано згідно податкової декларації № від 20.02.2014 року по строку сплати 30.09.2014 року;

- у сумі 3828,29 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 20.02.2014 року по строку сплати 30.10.2014 року;

- у сумі 3828,29 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 20.02.2014 року по строку сплати 30.11.2014 року;

- сумі 3828,29 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 20.02.2014 року по строку сплати 30.12.2014 року;

- у сумі 3828,29 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 20.02.2014 року по строку сплати 30.01.2015 року;

- у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 02.03.2015 року;

- у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 30.03.2015 року;

- у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 30.04.2015 року;

- у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 30.05.2015 року;

- у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 30.06.2015 року;

- у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 30.07.2015 року;

-у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 30.08.2015 року;

- у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 30.09.2015 року;

- у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 30.10.2015 року;

- у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 30.11.2015 року;

-у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 30.12.2015 року;

у сумі 4781,54 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 19.02.2016 року по строку сплати 30.01.2016 року.

Крім того, наявність у відповідача податкового боргу з орендної плати за землю у загальному розмірі 75634 грн. 77 коп. також підтверджується обліковою картою ТОВ «Медпром».

Оскільки відповідач всупереч вимогам чинного податкового законодавства самостійно зазначені кошти не сплатив, Маріупольська ОДПІ звернулась до суду з вказаним позовом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно вимог п.п. 14.1.175 цієї статті податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно пункту 38.1статті 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту57.1статті57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормою пункту287.3статті287 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014року.

На виконання Закону №1669розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року тавід 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Статтею 6 Закону№1669 встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Однак, порядок звільнення від сплати за використання земельними ділянками наведеною нормою не визначений.

Згідно до частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

У відповідності до вимог п.п. 30.1. 30.2, 30.3. 30.3 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

За приписами п.30.4 наведеної норми платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

У відповідності до п.30.9 цієї статті податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 30.12.2013 року № 865 затверджено форму податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), зокрема додаток 2 «Відомості про пільги на земельний податок з наявних площ земельних ділянок».

Форма податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2015 року № 560, також містить в собі графи щодо пільг, у яких зазначається розмір пільги відповідно до законодавства та/або рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яким пільгу надано.

Колегія суддів вважає, що наведені норми ПК України не суперечать Закону України № 1669-VII, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається вище, ТОВ «Медпром» подано до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області податкову декларацію з орендної плати за землю за 2014 рік№ від 20.02.2014 року з щомісячною сумою платежуз січня 2014 року по листопад 2014 року у сумі 3828 грн. 29 коп., а в грудні 2014 року - 3828 грн. 34 коп. та податкову декларацію з орендної плати за землю за 2015 рік № від 19.02.2015 з щомісячною сумою платежу 1003,98 грн. за 2015 рік та № від 09.02.2016 з щомісячною сумою платежу з січня 2015 року по листопад 2015 року у сумі 4781 грн. 54 коп., а в грудні 2015 року - 4781 грн. 56 коп.

У п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Доказів подання уточнюючого розрахунку про зменшення задекларованої суми податкового зобов'язання відповідачем не надано.

Відповідно до вимог п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами п.37.3 ст. 37 ПК України підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження припинення спірного податкового щодо сплати земельного податку, у встановлений законом спосіб.

Згідно ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до матеріалів справи, 20 листопада 2015 року контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми «Ю» № 2266-25, в якій останній зазначив, що загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 19 листопада 2015 року становить 61290,13 грн., у т.ч., за основним платежем - 61248,25 грн., а також пеня у сумі 41,88 грн.

27 листопада 2015 року корінець податкової вимоги форми «Ю» № 2266-25 надіслану на адресу позивача, але конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 29).

Згідно пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що в даному випадку позивачу вручено податкову вимогу форми «Ю» № 2266-25 згідно вимог податкового законодавства.

Колегія суддів зазначає, що підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органом, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Колегія суддів зазначає, що у справах про стягнення боргу предметом доказування мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, встановлення факту його сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо, в тому числі, якщо рішення, за яким такий борг стягується не було скасовано, а отже є чинним, борг не сплачено самостійно, то він підлягає стягненню у судовому порядку.

Таким чином, відповідач маючи право на пільгу по сплаті орендної плати на землю, як платник що знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, не скористався нею, звітував до податкового органу за повною ставкою за 2014 та за 2015 рік. Оскільки самостійно відповідачем не було погашено податковий борг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДПРОМ" податкового боргу з орендної плати за землю в розмірі 75 634, 77 грн.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про відсутність законних підстав для стягнення з відповідача заборгованості із орендній платі за землю75 392,89 грн.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені норми законів, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДПРОМ" податкового боргу у сумі 75 392,89 грн.

Рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДПРОМ" штрафних санкцій у розмірі 200 грн. та пені за порушення строків погашення узгодженого грошового зобов'язання у сумі 41,88 грн. не оскаржувалось.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року у справі № 805/4323/16-а - скасувати.

Позовні вимоги Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДПРОМ" про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з розрахункових рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДПРОМ" (, адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Металургів, буд. 57) на користь Державного бюджету України кошти податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у сумі 75 392,89 грн. (сім тисяч триста дев'яносто дві грн. 89 коп.).

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Постанова прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

М.Г. Сухарьок