Справа № 813/946/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 рокуЛьвів№876/5621/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у справі №813/946/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова третя особа ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова про повернення безпідставно сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова третя особа ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівській області, в якому просить зобов'язати відповідача повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 8654,20 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова сформувати та подати до ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло у сумі 8654,20 грн., сплаченого згідно з квитанцією №ПН 10277 від 26.01.2016. Стягнуто з ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова за рахунок бюджетних асигнувань до місцевого бюджету міста Львова судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного розгляду справи, за клопотанням позивача замінено відповідача ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 06.01.2016, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованим у реєстрі за №253, Дочірнє підприємство «Інтеграл-Буд» продало ОСОБА_1, а ОСОБА_1 купила квартиру №81 в будинку №2д за адресою: м. Львів, вул. Наукова. Продаж вчинено за 865420,00 грн. Розрахунок по договору проведено до моменту його підписання сторонами.

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №28003630 від 29.01.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру.

Згідно з квитанцією №ПН10277 від 26.01.2016 ОСОБА_1 сплатила 8654,20 грн. збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на рахунок УДК у Галицькому районі м. Львова.

Позивач, вважаючи, що безпідставно (помилково) сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості придбаного нею майна, звернулася до УПФ у Галицькому районі м. Львова із заявою від 17.02.2017, в якій просила повернути безпідставно сплачений нею збір у розмірі 1% від вартості квартири.

Листом №2937/05-14 від 20.02.2017 відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у поверненні помилково сплачених коштів з тих підстав, що з доданих до заяви матеріалів не видно, що позивач вперше придбала житло чи перебувала у черзі на одержанні житла.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що громадяни, які придбали нерухоме майно вперше не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає ОСОБА_5 України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР.

У відповідності до пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Згідно з п. 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року №1740, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до ст. 3 Закону №400/97-ВР платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують до Державного бюджету України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Підпунктом 7 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, передбачено, що казначейство України здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна», покладений на Пенсійний фонд України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що громадяни, які придбали нерухоме майно вперше не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1% від вартості нерухомого майна (житлового будинку), зазначеної в договорі купівлі-продажу майна.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що позивачем раніше придбавалось нерухоме майно. Не надано також доказів поступлення від позивача збору на обов'язкове державне пенсійне страхування за придбане нерухоме майно, крім тієї суми, яка сплачена за квитанцією від 26.01.2016 №ПН10277. Відтак, відповідачем, як органом владних повноважень, не спростовано доводів позивача щодо того, що нерухоме майно нею придбано вперше, а тому не доведено правомірності відмови у поверненні такого збору.

Водночас, позивачем долучено до матеріалів справи інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №83116232 від 22.03.2017, згідно з якою позивач є власником квартири №81 в будинку №2д за адресою: м. Львів, вул. Наукова Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири від 26.01.2016, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за №253, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №28003630 від 29.01.2016.

У Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості щодо набуття іншого нерухомого майна фізичною особою ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином позивач 26.01.2016 вперше придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, і при його нотаріальному посвідченні безпідставно сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості в сумі 8654,20 грн.

Щодо вимоги позивача зобов'язати відповідача повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 8654,20 грн. суд зазначає таке.

Частиною 3 ст. 3 Закону № 400/97-ВР визначено, що платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 ст. 1 цього Закону, сплачують збір на обов'язкове державне пенсійне страхування до Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Згідно з п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

У відповідності до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено, зокрема, механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведено правомірності відмови позивачу у поверненні помилково сплаченого збору.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у справі №813/946/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7

Повний текст ухвали складено 23.05.2017р.