Справа № 161/1953/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4563/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону УПП у м.Луцьку Щокіна Валентина Олеговича, Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - поліцейського роти №2 батальйону УПП у м.Луцьку Щокіна Валентина Олеговича, Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 862405 від 28 січня 2017 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року позов задоволено. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №862405 від 28 січня 2017 року поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку капрала поліції Щокіна Валентина Олеговича, складену відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті, відповідач діяв згідно з вимогами чинного законодавства та у межах його повноважень, жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, позивач не надав.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 28 січня 2017 року приблизно о 19 год. 00 хв. у м. Луцьку по вул.Дубнівська здійснив зупинку ближче 30 метрів до зупинки маршрутних транспортних засобів позначеною знаком «5.41.1» Пункт зупинки автобуса», чим порушив п.п. 15.9 «е» ПДР.

За цим фактом ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП на підставі постанови у справі про адміністративне порушення серії АР № 862405 від 28 січня 2017 року, складеної поліцейським роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку капралом поліції Щокіним В.О., згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова справі про адміністративне порушення прийнята з порушенням КУпАП щодо форми та змісту, зокрема вимог ст.268 КУпАП, а саме: позивачу не надано можливості скористатися правовою допомогою; також відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що зупинка в межах дії знаку «5.41.1» була вимушеною.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступних підстав.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Згідно з ч.ч.2,4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Ст.258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Крім того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.1 ст.268 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.1 ст.122 КУпАП, постанова складена на місці і негайно вручена позивачу, про що свідчить його підпис у постанові про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що в порушення вимог ст.268 КУпАП позивачу не надано можливості скористатися правовою допомогою, оскільки такі спростовуються оглянутим диском, долученим відповідачем до матеріалів справи.

Таким чином, відповідачем дотримана процедура винесення постанови про накладення адміністративного стягнення та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо суті самого порушення позивачем Правил дорожнього руху, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч.1 ст.122 КУпАП передбачає, зокрема, що порушення правил зупинки тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 28 січня 2017 року приблизно о 19 год. 00 хв. у м. Луцьку по вул.Дубнівська здійснив зупинку ближче 30 метрів до зупинки маршрутних транспортних засобів позначеною знаком «5.41.1» Пункт зупинки автобуса», чим порушив п.п. 15.9 «е» ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

П.п. 15.9 «е» ПДР України передбачає, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Оглянутим диском судом апеляційної інстанції пітверджується, що ОСОБА_1 28 січня 2017 року приблизно о 19 год. 00 хв. у м. Луцьку по вул.Дубнівська здійснив зупинку ближче 30 метрів до зупинки маршрутних транспортних засобів позначеною знаком «5.41.1» Пункт зупинки автобуса», чим порушив п.п. 15.9 «е» ПДР України.

У своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні суді першої інстанції, позивач не заперечував факту зупинки, вказавши, що така була вимушеною у зв'язку з несправностями двигуна.

Відповідно до п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинка заборонена, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Факт порушення позивачем правил дорожнього руху стверджується матеріалами справи, зокрема оглянутим у суді відеозаписом, диск якого знаходиться в матеріалах справи, з якого вбачається, що позивач вчинив порушення правил зупинки.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що первинно позивач повідомив відповідача про те, що він зупинився, оскільки шукав новий ресторанний заклад, згодом повідомив, що причиною зупинки є поломка двигуна.

Разом з тим, жодних доказів, які б свідчили про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, позивач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті, відповідач діяв згідно з вимогами законодавства та у межах його повноважень, жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, позивач не надав, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують висновки суду першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.1,4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року у справі № 161/1953/17 скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: В.Я. Качмар

А.Р. Курилець