Справа № 453/994/16-а
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року № 876/4724/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові капітана поліції Гудими Сергія Валентиновича на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 03 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові капітана поліції Гудими Сергія Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові капітана поліції Гудими Сергія Валентиновича, в якому просив визнати протиправними дії інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП капітана поліції Гудими С.В. щодо розгляду та прийняття рішення по адміністративній справі відносно нього; визнати протиправною та скасувати постанову інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП капітана поліції Гудими С.В. серії ПС3 №038460 від 08.07.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що згідно оскаржуваної постанови його притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, що він 08.07.2016 року, о 01 год. 15 хв., на автодорозі Київ-Чоп М-06, на 612 км.+100м., при перестроюванні з однієї в іншу смугу руху не увімкнув попереджувальний сигнал повороту, та не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п. 9.2(б), п. 2.1а ПДР. Вказані обставини не відповідають дійсності. Зокрема, за кермом автомобіля сидів не він, а був пасажиром даного авто і в час зупинки автомобіля працівниками поліції сидів на задньому сидінні автомобіля. Працівнику поліції стверджував, що він є пасажиром транспортного засобу, а не водієм, відтак в нього не має обов»язку пред»являти працівнику поліції для перевірки посвідчення водія, однак жодні його твердження не брались інспектором до уваги, і він виніс оскаржувану постанову. При винесені оскаржуваної постанови поліцейським не доведено його вини. Постанову вважає незаконною оскільки правил дорожнього руху він не порушував..

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 03 березня 2017 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП капітана поліції Гудими Сергія Валентиновича щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та скасовано постанову серії ПС3 №038460 від 08.07.2016 року якою на ОСОБА_2 накладено стягнення - штраф в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, інспектор ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові капітан поліції Гудима Сергій Валентинович оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, оскарженою постановою серії ПС3 №038460 від 08.07.2016 року, винесеною інспектором ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП капітаном поліції Гудими С.В., встановлено, що 08.07.2016 року, о 01 год. 15 хв., ОСОБА_2 на автодорозі Київ-Чоп М-06, 612км+100м, при перестроюванні з однієї в іншу смугу руху не увімкнув попереджувальний сигнал повороту, чим порушив п. 9.2 б ПДР та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а ПДР. Внаслідок чого на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об»єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов»язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Так, відповідно до положень ст. 283 КпАП України - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Пунктом 2.3 рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 КпАП України визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За КУпАП України до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа №К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року).

Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина 3 ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При цьому зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкції №1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі №1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, слід зробити висновок, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім цього, вирішуючи спірні правовідносини по суті даного спору, колегія суддів дійшла наступного.

Як встановлено частиною 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз»їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв»язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п»яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред»явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п»яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім цього, частиною 1 ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи наявна копія відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції з місця події, відповідно до якого зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме, що позивач при перестроюванні з однієї в іншу смугу руху не увімкнув попереджувальний сигнал повороту та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Крім цього, безпідставним є посилання позивача про те, що він був пасажиром транспортного засобу, а не водієм, оскільки на момент встановлення особи водія та винесення оскарженої постанови, позивач не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки зазначав, що він являється водієм та посвідчення водія йому можуть підвезти, що підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції з місця події (а.с. 19)

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що інспектор поліції при винесенні оскарженої постанови діяв відповідно до норм чинного законодавства, в межах своєї компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, відтак правомірно виніс оскаржену постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм неналежну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові капітана поліції Гудими Сергія Валентиновича задовольнити, а постанову Сколівського районного суду Львівської області від 03 березня 2017 року у справі №453/994/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.05.2017 року.