Справа № 295/12/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Слюсарчук Н.Ф.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"24" травня 2017 р. Справа № 295/12/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "01" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Житомирі Сака Дмитра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом про визнання незаконною та скасування постанови Поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Житомирі Сака Д. Ю. від 19.12.2016 року, якою його притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Постановою Богунськогог районного суду м.Житомира від 01 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій , вказуючи на помилковість висновків суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явилися . Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.12.2016 року інспектором роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м. Житомирі Саком Д.Ю. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія АР № 319573 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, позивач, в темну пору доби не користувався ближнім світлом фар, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху.

Висновок суду першої інстанції про порушення позивачем вимог п. 19.1 Правил дорожнього руху, а саме: порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, колегія суддів вважає правильним, приймаючи до уваги наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 19.1. а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення- порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Позивач у даній справі, звертаючись до суду з цим позовом, в позовній заяві зазначав, що, на його думку, ч.2 ст.122 КпАП України не передбачає такого порушення, як неувімкнення фар ближнього світла та, відповідно, за це не передбачена відповідальність. Одночасно позивач у позовній заяві вказує на те, що Правил дорожнього руху не порушував, і рухався із увімкненими фарами ближнього світла.

В змісті апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що жодних доказів на підтвердження порушення ним Правил дорожнього руху, немає. Крім того, він не міг бачити, чи працювали фари на автомобілі під час руху, оскільки таких доказів поліцейські не надали.

Між тим, відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, відеореєстратором з патрульного автомобіля зафіксовані факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, та обставини зупинки його поліцейськими, а також пояснення водія щодо вчиненого порушення та його відношення до цього. Суд першої інстанції, досліджуючи відеозапис, правильно визнав його належним доказом і дав йому правильну правову оцінку.

У статті 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підстав для того, щоб ставити під сумнів рішення відповідача щодо необхідності складання постанови по відношенню до позивача у суду немає, оскільки позивачем не було надано жодних доказів, які могли б підтвердити неправомірність цієї постанови.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено обставин, за яких можна було вважати, що працівники патрульної поліції необ'єктивно ставились позивача в процесі оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та/або будь-яким чином перевищили свої повноваження по відношенні до позивача. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена та складена на підставі встановлених інспектором обставин справи та у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Закону України «Про Національну поліцію», ст. 252 КУпАП та іншого чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити, що відповідачем приймалась оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення на виконання та у межах повноважень покладених на нього законами України.

Оскільки відповідачем дотримано передбаченої законом процедури винесення оскарженої постанови та надано належні та допустимі докази вчинення позивачем правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "01" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам: Поліцейський роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Житомирі Сак Дмитро Юрійович вул.Покровського,96,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,