Справа № 826/7669/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 травня 2017 року № 826/7669/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Качура І.А., судді Келеберди В.І., судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВФ-Сервіс» до Державної фіскальної служби України, за участю третіх осіб - Київської міської митниці ДФС, Київської митниці ДФС, Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «АВФ-Сервіс» (далі - ТОВ «АВФ-Сервіс», позивач) до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України, відповідач), за участю третіх осіб - Київської міської митниці ДФС (далі - третя особа 1), Київської митниці ДФС (далі - третя особа 2, ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»), Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України (далі - третя особа 3) про визнання протиправним та скасування наказу від 01.04.2016 №272 «Про застосування статті 38 Конвенції МДП 1975 року».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає наказ протиправним внаслідок його невідповідності чинному законодавству, оскільки прийнятий без з'ясування всіх обставин, що є достатніми підставами для його скасування.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав викладених у письмових запереченнях, зазначив, що наказ прийнятий на підставі та у межах наданих повноважень відповідно до чинного законодавства, а позов є необґрунтованим, у задоволенні якого слід відмовити повністю.

Представник третьої особи 1 подав до суду пояснення, в яких зазначив, що вважає наказ ДФС України правомірним та підстави для його скасування відсутні, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи 2 проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи 3 позов підтримав, вважає, що прийняття відповідачем наказу № 272 від 01.04.2016 є протиправним, необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

З урахуванням вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2015 року Департаментом організації митного контролю та оформлення ДФС проведено перевірку перевізників, які здійснюють міжнародні перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП у 2015 році. В ході проведеної перевірки виявлені факти, коли транспортні засоби не мали Свідоцтва, але здійснювали такі перевезення.

З метою перевірки дотримання перевізниками та посадовими особами Київської міської митниці ДФС вимог пунктів 3.2. та 3.3. Порядку реалізації положень Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП, затвердженого наказом Держмитслужби України від 21.11.2001 № 755 Департаментом організації митного контролю та оформлення ДФС надіслано до Київської міської митниці ДФС листа від 07.10.2015 за № 37171/7/99-99-24-02-01-17 з вимогою про проведення службової перевірки митних оформлень товарів за наведеними у додатку митними деклараціями.

За результатами проведеної перевірки Київською міською митницею ДФС листом від 19.11.2015 № 4682/8/26-70-24-02-06 направлено до ДФС клопотання щодо застосування санкцій до перевізника, в тому числі, ТОВ «АВФ-Сервіс», у зв'язку із відсутністю на момент митного оформлення товарів (26.05.2015) діючого Свідоцтва про допущення (термін дії якого закінчився 16.04.2015). Також, вказаним листом ДФС повідомлено про те, що лише 09.06.2015 ТОВ «АВФ-Сервіс» на той самий причіп отримано Свідоцтво про допущення за № 100/2015/44486 з терміном дії до 09.06.2017.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, перевізником прийнято товари до перевезення на умовах Конвенцій МДП за митною декларацією від 26.05.2015 № 100250002/2015/513057.

На підставі вище викладеного, відповідачем видано наказ від 01.04.2016 № 272 «Про застосування статті 38 Конвенції МДП 1975 року», підставою для прийняття якого стало подання Київської міської митниці ДФС у зв'язку із виявленням факту перевезення вантажу автомобілем (реєстраційний номер НОМЕР_1) з напівпричепом (реєстраційний номер НОМЕР_2) на умовах Конвенції МДП без наявності чинного Свідоцтва про допущення.

Позивач, вважаючи, що наказ прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, та порушує його права та інтереси, зокрема, обмеження щодо перевезення товарів на умовах Конвенції МДП, звернувся до суду з позовом про його скасування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо визнання оскаржуваних рішень суб'єктів владних повноважень протиправними адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основним документом, який регулює організацію та практичне виконання перевезень по системі міжнародного дорожнього перевезення (надалі - МДП) є Митна конвенція про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП 1975 року) (надалі - Конвенція МДП).

Конвенція МДП набула чинності для України 11.10.1994 згідно із Законом України «Про участь України у Митній конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП 1975 року)» від 15.07.1994 № 117/94-ВР.

Відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.1993 № 572 «Про заходи щодо забезпечення функціонування в країні системи міжнародних автомобільних перевезень вантажів із застосуванням книжки МДП» за пропозицією Міністерства транспорту і Державного митного комітету Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України надані повноваження бути гарантом перед Міжнародним союзом автомобільного транспорту (МСАТ, Швейцарія, м. Женева) (надалі - МСАТ) щодо відповідальності українських та іноземних автоперевізників у зв'язку із застосуванням ними на території України книжок міжнародного дорожнього перевезення (надалі - книжки МДП).

Відповідно до Статуту Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, останні зміни до якого затверджені рішенням Конференції Учасників АсМАП України, протокол №32 від 21.05.2015 та зареєстровані Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 03.06.2015, номер запису 8001198 вона є договірним об'єднанням, яке створене з метою постійної координації господарської діяльності підприємств, що об'єдналися для роботи, в тому числі в системі МДП.

Згідно з частиною 4 статті 9 КАС України, якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Таким чином, принципи дії системи МДП, процедуру здійснення перевезень по системі МДП, статус, порядок діяльності та відповідальність гарантійних об'єднань, відповідальність перевізників та вимоги до них врегульовані Конвенцією МДП (статті 6-12), яка є міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Законом України від 15.07.1994 № 117/94-ВР та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Крім цього, умови виконання міжнародних дорожніх перевезень (МДП), правила допущення українських перевізників до системи МДП, порядок оформлення книжки МДП на вантажі, що перевозяться між митницями з дотриманням вимог виконання МДП, відповідальність перевізника й гарантійного об'єднання в разі їх порушення регулюються Порядком реалізації положень Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжок МДП, затвердженим Наказом Державної митної служби України від 05.03.2004 № 172 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 361/8960 від 24.03.2004 (надалі - Порядок).

Після того, як суб'єкт господарювання, одним з видів господарської діяльності якого є здійснення міжнародного перевезення вантажів, отримає доступ до системи МДП та увійде до складу учасників Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України він зобов'язаний дотримуватись положень Конвенції МДП та вказаного Порядку.

Відповідно до пункту 3.3 Порядку однією з умов виконання операції МДП є наявність у Держателя книжки МДП Свідоцтва про допущення.

Згідно пункту 5.4 Порядку оригінал Свідоцтва про допущення повинен супроводжувати дорожній транспортний засіб.

Пунктом 5.5. Порядку встановлено, що строк дії Свідоцтва про допущення становить два роки з дня його оформлення. По закінченні цього строку транспортні засоби повинні пред'являтися митниці реєстрації або, якщо транспортний засіб не підлягає реєстрації, то митниці країни, в якій мешкає його власник або користувач, для перевірки та для продовження дії Свідоцтва про допущення.

Крім того, пунктом 4.6.2 Порядку чітко передбачені випадки, коли книжка МДП не приймається посадовою особою митного органу до оформлення. Одним з таких випадків є незазначення у графі 9 першої (титульної) сторінки обкладинки книжки МДП номеру та строку дії Свідоцтва про допущення.

Разом з цим, відповідно до статті 19 Конвенції МДП вантажі та дорожній транспортний засіб, состав транспортних засобів або контейнер повинні пред'являтися в митниці місця відправлення разом із книжкою МДП. Митні органи країни відправлення повинні вживати необхідних заходів для того, щоб упевнитися в точності вантажного маніфесту, і для накладення митних печаток і пломб або для контролю митних печаток і пломб, накладених під відповідальність згаданих митних органів належним чином уповноваженими особами.

В пояснювальній записці до статті 19 Конвенції МДП особливо зазначено, що митниця місця відправлення повинна до моменту накладення печаток та пломб перевіряти стан дорожнього транспортного засобу або контейнеру.

Як пояснила третя особа 3, згідно автоматизованої системи бухгалтерського та управлінського обліку АсМАП України «Інформаційно-технологічний супровід « 1С: Підприємство» позивач є учасником третьої особи 3 з 2014 року, за час участі для здійснення міжнародних перевезень вантажів по системі МДП використав 55 книжок МДП, повідомлення та претензії митних органів України та іноземних держав щодо сплати сум податків і зборів (обов'язкових платежів) і митних зборів за не доставку до митниці призначень не надходили.

Третя особа 3 видала позивачу свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення вантажів під митними печатками та пломбами №100/2013/5617 від 16.04.2013 на тип транспортного засобу напівпричіп-рефрижератор-Е марки KOGER SVKT 24, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, термін дії до 16.04.2015.

Згідно матеріалів справи, у травні 2015 року позивач здійснив міжнародне перевезення вантажу (ліки) за маршрутом Україна - Республіка Білорусь транспортним засобом державний реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2. Для митного оформлення товаросупровідних документів, вантажу та транспортного засобу позивач подав до митниці місця відправлення книжку МДП №XN 76 369 469, CMR №0771866 від 26.05.2015, CMR №0771835 від 27.05.2015, CMR №0777362 від 27.05.2015, інвойсу №ДомИн 03/2015 від 18.05.2015, інвойсу №, інвойсу № та свідоцтво про допущення.

Всі ці документи були прийняті до митного оформлення посадовими особами третьої особи 1 та третьої особи 2, що підтверджується наявністю відміток посадових осіб митного органу відправлення ПМК у ВМД №125110008/2015/101587, №125110008/2015/101588, №125110008/2015/101589, наявністю відбитка особистої номерної печатки посадової особи митниці відправлення митного органу.

Таким чином, посадовими особами Київської міської митниці ДФС та Київської митниці ДФС були виконані всі необхідні митні формальності при вивезенні товарів за межі митної території України, а саме: проведено перевірку відповідності даних, зазначених у вантажному маніфесті книжки МДП, даних, зазначених у товаросупровідних документах, книжку МДП №XN 76 369 469 зареєстровано у журналі реєстрації, здійснено митний огляд та митне оформлення товарів на підставі відомостей, що містяться у вантажному маніфесті книжки МДП №XN 76 369 469, CMR №0771866 від 26.05.2015, CMR №0771835 від 27.05.2015, CMR №0777362 від 27.05.2015, інвойсу №ДомИн 03/2015 від 18.05.2015, інвойсу №, інвойсу №, ВМД №125110008/2015/101587, ВМД №125110008/2015/101588, ВМД №125110008/2015/101589, накладені митні забезпечення (митні пломби) на вантажне відділення транспортного засобу та зроблено про це відмітку у вищезазначених товаросупровідних документах, оформлено вантажний маніфест відривних листків №1 та №2 книжки МДП №XN 76 369 469, а також заповнено її невідривний корінець №1, книжку МДП №XN 76 369 469 повернуто позивачу, який тільки після нього розпочав міжнародне перевезення вантажу.

Тобто товаросупровідні документи, транспортний засіб та вантаж було пред'явлено позивачем до митниць відправлення з метою здійснення їх посадовими особами митного контролю, книжка МДП була прийнята ними для оформлення без зауважень або даних про порушення, виявлених при митному оформленні товарів: вид порушення, вжиті заходи (складено протокол, товар затримано), як передбачено Порядком. Зазначене свідчить про належне виконання позивачем зазначеної операції МДП.

Окрім того, відповідно до статті 88 Митного Кодексу України декларант зобов'язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

Згідно пункту 4.4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції Украйні № 1360/21672 від 10.08.2012 за наявності достатніх підстав, установлених законодавством України, посадовій особі митного органу надано право відмовити в прийнятті ВМД, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України з оформленням картки відмови, зазначивши в ній вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, та митного оформлення.

Проте, треті особи 1 та 2 прийняли подані позивачем необхідні для оформлення товаросупровідні документи, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів не видавали, митне оформлення товару здійснили відповідно до поданих до ВМД документів, які мають відповідні відмітки посадових осіб третьої особи 1 та третьої особи 2 щодо проведення та закінчення митного оформлення.

При цьому, наслідком завершення митного оформлення був пропуск товарів і транспортного засобу через митний кордон України.

Таким чином, посадові особи третьої особи 1 та третьої особи 2, які прийняли до митного оформлення книжку МДП № ХМ 76 369 469 порушили вимоги зазначеного Порядку, зокрема, п.4.6.2. Водночас, зазначене не спростовано жодними доказами ні відповідачем, ні третіми особами 1 та 2.

Конвенція МДП та Порядок - нормативно-правові акти, що регламентують порядок застосування митними органами України вимог статті 38 Конвенції МДП чітко не встановлений термін, на який може бути застосовано до перевізника - держателя книжки МДП санкція зазначеної статті.

Згідно статті 38 Конвенції МДП кожна Договірна Сторона має право тимчасово або остаточно позбавляти права користування постановами цієї Конвенції будь-яку особу, винну в серйозному порушенні митних законів або правил, застосовуваних при міжнародному перевезенні вантажів.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що у даному випадку відсутні будь-які негативні наслідки, оскільки вантаж було доставлено своєчасно та в повному обсязі, проміжна митниця та митниця призначення Республіки Білорусь жодних зауважень про порушення операцій в книжці МДП не вказали, в свою чергу, відповідачем не надано жодних переконливих доказів в обґрунтування правомірності спірного наказу, не спростовано твердження позивача, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги.

Слід зазначити, що з моменту здійснення перевезення (травень 2015 року) до моменту прийняття спірного наказу від 01.04.2016 № 272 «Про застосування статті 38 Конвенції МДП 1975 року» ні до водія, який здійснював перевезення вантажу, ні до керівника позивача, а ні до інших його працівників жодних інших заходів притягнення до кримінальної, адміністративної або будь-якої іншої відповідальності не застосовувалось, немає з цього приводу і судових рішень, що свідчили б про безпідставність застосування такого заходу, який був передбачений статтею 38 Конвенції МДП.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 01.04.2016 №272 «Про застосування статті 38 Конвенції МДП 1975 року».

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВФ-Сервіс» () понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

А.Б. Федорчук