Справа № 817/2052/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 травня 2017 року Р і в н еСправа №817/2052/16

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гломба Ю.О., за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_1 РДА: представник ОСОБА_3

третьої особи відповідача: представник ПП "Друзі" ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області
доОСОБА_1 обласна державна адміністрація ОСОБА_1 районна державна адміністрація третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 сільська рада третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 підприємство "Друзі"
про скасування розпоряджень,
В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області до ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 сільська рада, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 підприємство "Друзі" (далі - ПП "Друзі"), про скасування розпорядження від 12.03.2011 №185, яким надано дозвіл ПП "Друзі" на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1405га, та розпорядження від 31.12.2014 №584, яким надано дозвіл ОСОБА_5 сільській раді на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки орієнтовною площею 0,50га.

В ході судового розгляду встановлено, що пред'явлені позивачем вимоги щодо оскарження рішень органів виконавчої влади, прийнятих відносно третіх осіб, які реалізують своє право на земельну ділянку в межах набутого права власності на будівлю, що розташована на такій ділянці, не належать до юрисдикції адміністративного суду.

За таких обставин, на виконання положень ст.157 КАС України, судом з власної ініціативи поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача заперечив проти закриття провадження у даній справі, оскільки вважає, що позов слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні представник відповідача 2, ОСОБА_1 районної державної адміністрації, вирішення питання щодо закриття провадження у справі віддав на розсуд суду.

Представник третьої особи, ПП "Друзі", у судовому засіданні не заперечив проти закриття провадження у даній справі.

Представник відповідача 1 ОСОБА_1 обласної державної адміністрації та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 сільської ради в судове засідання не прибули, причини не прибуття суду не повідомили. Судом не визнавалась обов'язкова участь представників відповідача 1 та третьої особи в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача 1 та третьої особи за наявних в матеріалах справи доказах.

Вирішуючи питання щодо закриття провадження у справі, заслухавши думку представників сторін, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що ПП "Друзі" звернулося з клопотанням до ОСОБА_1 обласної державної адміністрації про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1405га, на якій знаходиться будівля м'ясопереробного цеху, яка належить на праві власності ПП "Друзі" на підставі договору купівлі-продажу від 08.02.2007 за реєстраційним №319 та посвідчується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.11.2007 №16492437 (а.а.с.85-87).

Як встановлено з п.2 вказаного договору, будівля м'ясопереробного цеху належала на праві власності згідно з рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.06.2004 у справі №10/222 продавцю - Орендному підприємству санаторію "Червона калина", та розташована на земельній ділянці орендованій продавцем (п.1).

Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч.2 ст.120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, розпорядження ОСОБА_1 обласної державної адміністрації від 12.04.2011 №185, яким ПП "Друзі" надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1405га (а.с.17), та розпорядження ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 31.12.2014 №584 щодо надання дозволу ОСОБА_5 сільській раді на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, орієнтовною площею 0,50га, земель оздоровчого призначення, що знаходяться за межами населеного пункту Жобрин (санаторій Червона калина) (а.а.с.40-41), прийняті органами виконавчої влади відносно третьої особи - ПП "Друзі", яка реалізує своє право на земельну ділянку в межах набутого права власності на будівлю, що розташована на такій ділянці.

При цьому, отримання дозволу на розроблення такої документації не означає позитивного рішення про відведення земельної ділянки у власність, а тому оскарження таких рішень органів виконавчої влади фактично спрямоване на оспорення прав третіх осіб щодо їх реалізації у земельних правовідносинах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі при вирішенні питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки, яка обліковується за Орендним підприємством санаторію "Червона калина", іншим субєктам господарювання на території ОСОБА_5 сільської ради, за межами населеного пункту, діяли не на підставі та не у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Тобто позов подано в інтересах субєкта господарювання в користуванні якого перебувала земельна ділянка до укладання договору купівлі-продажу від 08.02.2007 за реєстраційним №319.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності (п.6 ч.1).

Крім того, до виключної підсудності господарських судів віднесені справи у спорах, передбачених пунктом 6 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням об'єктів земельних відносин або основної їх частини, за винятком справ, передбачених частиною четвертою цієї статті (ст.16 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що даний спір ґрунтується на юридичних фактах, які породжують спір про право на земельну ділянку, до вирішення якого і поза зв'язком з яким не можуть бути розв'язані питання, пов'язані з реєстрацією права власності на землю, в тому числі питання щодо розроблення проекту землеустрою та технічної документації щодо інвентаризації земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 31.01.2017 у справі № 21-1237а16.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний спір має вирішуватися судом за правилами господарського судочинства, а не адміністративного.

При вирішення питання щодо підсудності даної справи, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п.36 рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства"). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п.30 рішення у справі "ОСОБА_7 проти України" від 30.08.2013, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п.24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006, заяви №29458/06 і №29465/04).

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

Судовий збір підлягає поверненню відповідно до ст.7 Закону України "Про судовий збір" за клопотанням позивача.

Керуючись ст.ст.157, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Гломб Ю.О.