Справа № 423/2874/16-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Закопайло В.А
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року справа №423/2874/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Судді: Василенко Л.А.

Гайдар А.В.

Секретаря судового засідання: Томах О.О.

За участю сторін:

Представника позивача - ОСОБА_3,

Позивача - ОСОБА_4

Відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 14 листопада 2016 року у справі № 423/2874/16-а (головуючий І інстанції Закопайло В.А) за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2016 року ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) звернулась до Попаснянського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - відповідач, управління, УПФУ в Попаснянському районі) з вимогами: визнати неправомірними дії управління щодо відмови в призначенні неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії у зв'язку з втратою годувальника та зобов'язати відповідача призначити неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 30 серпня 2016 року (арк. справи 2-4).

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 14 листопада 2016 року вищенаведений адміністративний позов задоволено, визнані неправомірними дії управління щодо відмови в призначенні неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії у зв'язку з втратою годувальника та зобов'язано відповідача призначити неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 30 серпня 2016 року (арк. справи 45-46).

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції управлінням подано апеляційну скаргу (далі - апелянт), в обґрунтування якої апелянт зазначив, що немає підстав для призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_5 (дитині померлого ОСОБА_6.) у відповідності до статті 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за відсутністю підтвердження (та як наслідок, зарахування) страхового стажу застрахованої особи - ОСОБА_6, який встановлений статтею 32 вказаного Закону по періодам: з 01.01.2004 року по 31.01.2005 року його навчання (за відсутності сплати страхових внесків за вказаний період) та 03 місяці 13 днів період перебування ОСОБА_6 в Первомайському міському центрі зайнятості в 2005 році та отримання ОСОБА_6 допомоги по безробіттю. З урахуванням викладеного апелянт просив суд задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову. Справу просили розглядати без участі представників управління (арк. справи 50-51).

09 березня 2017 року на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення на вищенаведену апеляційну скаргу, в яких останній вказав, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання дій управління щодо відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника неправомірними та зобов'язання останнього призначити пенсію ОСОБА_5, оскільки загальний страховий стаж померлого ОСОБА_6 на день його смерті складав більш трьох років, що відповідає статтям 32, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням чого просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та його представник у судовому засіданні заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт до судового засідання не з'явився, просив розглянути справу за відсутністю його представників, про що надіслав відповідне клопотання.

Колегія суддів, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги встановила, що не є спірним між сторонами в період з 2010 року по кінець 2012 року позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила сина ОСОБА_5, про що виконавчим комітетом Гірської міської ради м.Первомайська Луганської області 27 грудня 2011 року у Книзі реєстрації народжень був зроблений відповідний запис про народження за № 84, при цьому батьком дитини був записаний ОСОБА_6, що підтверджується відмітками в копіях паспортів позивачки та ОСОБА_6 (арк. справи 5-7/зв) та копією свідоцтва про народження дитини (арк. справи 8).

З 2008 року ОСОБА_7 є інвалідом 3-ої групи, у зв'язку з чим отримував пенсію по інвалідності, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (арк. справи 12) та копіями довідок МСЕК (арк. справи 13-15). При цьому, відповідно до відомостей, зазначених у довідці МСЕК ОСОБА_7 останній раз проходив медичний огляд для встановлення групи інвалідності 06 грудня 2013 року, за наслідками чого останньому була повторно встановлена третя група інвалідності на строк до 01 січня 2015 року із датою чергового переогляду 07 грудня 2014 року. Разом з тим, як вбачається з пояснень позивача, в липні 2014 року після початку проведення на території Луганської області антитерористичної операції ОСОБА_7 разом із своїми батьками переїхав проживати в Антрацитівський район Луганської області, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території Луганської області, де ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 28 років і причиною його смерті стали панкреонекроз та інтоксикація, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть (арк. справи 9), виданого 13 липня 2016 року Попаснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, та довідкою про причину смерті (арк. справи 10). При цьому на час смерті виплата пенсії по інвалідності була припинена з 01 січня 2015 року, так як ОСОБА_7 своєчасно в грудні 2014 року не пройшов медичний переогляд з метою підтвердження групи інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою управління ПФУ в Попаснянському районі Луганської області (арк. справи 16).

30 серпня 2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, але відповідач рішенням від 09 вересня 2016 року відмовив позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника посилаючись на відсутність у померлого ОСОБА_7 відповідного трьохрічного страхового стажу, необхідного для призначення такого виду пенсії (арк. справи 24).

При цьому, в апеляційній скарзі апелянт наполягав на не підтвердженні страхового стажу який встановлений статтею 32 вказаного Закону по періодам: з 01.01.2004 року по 31.01.2005 року його навчання (за відсутності сплати страхових внесків за вказаний період) та 03 місяці 13 днів період перебування ОСОБА_6 в Первомайському міському центрі зайнятості в 2005 році.

Таким чином спірним питанням даної справи є документальне підтвердження в рамках статті 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» трьохрічного страхового стажу станом на дату смерті у померлого ОСОБА_6, та як наслідок наявність підстав для призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_5 (дитині померлого ОСОБА_6.) у відповідності до статті 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З приводу спірного питання колегія суддів зазначає, що згідно ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника, що також передбачено і ч.1 ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За вимогами частини 2 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія в разі втрати годувальника, який помер внаслідок загального захворювання чи каліцтва, не пов'язаного з роботою, призначається, якщо годувальник на день смерті мав стаж, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності (стаття 25). А статтями 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що страховий стаж, необхідний для призначення пенсії по інвалідності для інвалідів 3-ої групи до досягнення особою 28 років, повинен складати не менш, ніж три роки.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. При цьому ч.2 та ч.4 цієї статті передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому суд зазначає, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, позивач на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника не мала можливості надати оригінал трудової книжки ОСОБА_6 з незалежних від її волі обставин, так як позивачка не змогла встановити місце знаходження цієї трудової книжки.

При цьому, згідно п.3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування,довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

До того ж суд звертає увагу, що відповідно до Порядку Постанови КМУ № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній окрім іншого встановлено, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції,

спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (пункт 20 доповнено новим абзацом згідно з Постановою КМ N 1028

від 09.12.2015 року).

Як вбачається з наданої управлінням пенсійного фонду в Попаснянському районі довідки, ОСОБА_6 станом на дату смерті мав страховий стаж у розмірі 2 роки 11 місяців 18 днів (арк. справи 41):

- 2 роки 4 місяця період навчання з 01.09.2001 по 31.12.2003;

- 20 днів - період з 01.01.2005 року по 20.01.2005 року ;

- 3 місяці 12 днів - період проходження виробничої практики у період з 22.09.2004 по 20.01.2005 у виробничому підрозділі «Шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля», що підтверджується також відповідною довідкою керівника вказаної шахти (арк. справи 18-20);

- 3 місяці 16 днів період роботи у виробничому підрозділі «Управління матеріально-технічного постачання» ДП «Первомайськвугілля» - у період 18.07.2005 по 01.11.2005, що підтверджується відповідною довідкою (арк. справи 21).

При цьому, в апеляційній скарзі апелянт наполягав на не підтвердженні страхового стажу який встановлений статтею 32 вказаного Закону по періодам: з 01.01.2004 року по 31.01.2005 року його навчання (за відсутності сплати страхових внесків за вказаний період) та 03 місяці 13 днів період перебування ОСОБА_6 в Первомайському міському центрі зайнятості в 2005 році.

З приводу знаходження на обліку в центрі зайнятості за спірний період колегія суддів зазначає, що вказані відомості містяться й в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (арк. справи 22), в якому крім іншого зазначений період перебування ОСОБА_6 на обліку в Первомайському міському центрі зайнятості у 2005 році 3 місяці 12 днів.

Згідно абз.3 ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Таким чином суд вважає, що вказаний вище період перебування ОСОБА_6 на обліку в Первомайському міському центрі зайнятості у 2005 році 3 місяці 12 днів повинен бути зарахований до страхового стажу.

До того ж, відповідно до пункту «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж, це період, строк протягом якого особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом 2 вказаної статті встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з довідки ПФУ в Попаснянському районі, період навчання ОСОБА_6 у Золотівському професійному ліцею вказаний з 01.09.2001 по 31.12.2003 року, а період з 01.01.2004 року по 31.01.2005 року його навчання у вказаному ліцеї не включений до стажу, за відсутності сплати до ПФУ страхових внесків за вказаний період, проте на відміну від довідки ПФУ, періодом навчання ОСОБА_6 у вказаному ліцеї за довідкою директора Золотівського професійного ліцею є з 01.09.2001 року по 31.01.2005 року, будь-яких підтверджуючих доказів по сплаті страхових внесків суду не надано.

При цьому, як вказувалось судом вище, частиною першою статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років (пункт 2 частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Як вказувалося судом вище, період перебування ОСОБА_6 на обліку в Первомайському міському центрі зайнятості у 2005 році складає 3 місяці 12 днів, та підтверджений документально, а отже повинен бути зарахований до загального страхового стажу, а тому, оскільки підтверджений стаж у сукупності є більш ніж три роки, наявні усі підстави для зобов'язання відповідача в рамках наданих повноважень, з урахуванням встановлених судом обставин, призначити позивачу пенсію по втраті годувальника ОСОБА_5 (дитині померлого ОСОБА_6.) у відповідності до статті 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням підтвердженого вказаним рішенням страхового стажу.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись статтями 195, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 14 листопада 2016 року у справі № 423/2874/16-а, - залишити без задоволення.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 14 листопада 2016 року у справі № 423/2874/16-а, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі складена 24 травня 2017 року.

Головуючий суддя: Васильєва І.А.

Судді: Василенко Л.А.

Гайдар А.В.