Справа № 826/9434/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 травня 2017 року № 826/9434/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Мазур А.С., суддів Аблова Є.В., Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України
провизнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України від 18.05.2016 №15/4-П-704 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з місячного грошового забезпечення за листопад 2014 року;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за листопад 2014 року в сумі 8365,69 грн. та виплатити її за кожний повний календарний рік служби у розмірі 62 742,68 грн. (8365,69:2х15), за виключенням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні 58 903,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після ознайомлення з пенсійною справою позивачу стало відомо про здійснення відповідачем розрахунку одноразової грошової допомоги, виходячи з розміру грошового забезпечення, отриманого останнім за грудень 2014 року, що не відповідає положенням ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки, за твердженням позивача, такий розрахунок має бути здійснений за останній повний календарний місяць роботи, а саме: листопад 2014 року.

Позивач під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено, що розмір одноразової грошової допомоги, виплата якої передбачена ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», встановлено позивачу у відповідності до законодавчих положень, про що позивача неодноразово повідомлено листами.

Суд, за згодою сторін, на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 №2784 о/с «По особовому складу» (з урахуванням наказу Міністерства внутрішніх справ України від 20.01.2015 №80 о/с «По особовому складу») підполковника міліції ОСОБА_1, головного оперуповноваженого-інспектора відділу боротьби зі злочинами в агропромисловому комплексі та на споживчому ринку оперативно-аналітичного управління боротьби зі злочинами в базових галузях та сферах економіки Департаменту державної служби боротьби з економічною злочинністю з 30.12.2014 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил, згідно з п. 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 15 років 10 місяців 05 днів).

Виявивши невірний розрахунок отриманої суми одноразового грошового забезпечення при звільненні, позивач звернувся з вимогою про її перерахунок від 09.09.2015 та від 20.04.2016.

У свою чергу, Міністерство внутрішніх справ України листами від 30.07.2015 №15/4-113зі та від 18.05.2016 №15/4-П-704 повідомило позивача про відсутність підстав для перерахування одноразової грошової допомоги при звільненні.

Вважаючи таку відмову у перерахуванні одноразової грошової допомоги необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

У силу ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічні за змістом положення також викладено у п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з яким військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям і особам рядового і начальницького складу:

які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв'язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується;

які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що у межах спірних правовідносин позивач, як особа, звільнена з органів внутрішніх справ (за станом здоров'я), наділений правом на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Порядок сплати грошового забезпечення та його складові визначено у розділі ІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499, тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Інструкція №499).

Так, згідно з приписами розділу ІІ Інструкції №499, грошове забезпечення складається з окладу за спеціальними званнями, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, надбавки за оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність, надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі, надбавки державним експертам з питань таємниць, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавки за службу в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю, надбавки за знання та використання іноземної мови, надбавки за почесні звання «заслужений», «народний», надбавки за спортивні звання, доплати за науковий ступінь, доплати за вчене звання, а також премії, матеріальної допомоги.

Конкретний розмір посадового окладу особі рядового чи начальницького складу встановлюється наказом про особовий склад одночасно з призначенням на відповідну посаду (пп. 2.2.2 п. 2.2 розділу ІІ Інструкції №499).

У разі присвоєння спеціального звання під час проходження служби в органах внутрішніх справ оклад за спеціальним званням особі рядового чи начальницького складу виплачується з дня, указаного в наказі про присвоєння відповідного спеціального звання, а в разі, якщо дата не вказується, - з дня підписання цього наказу (пп. 2.1.3 п. 2.1 Інструкції №499).

При переміщенні, переведенні, а також звільненні осіб рядового і начальницького складу фінансовий апарат (бухгалтерія) зобов'язаний задовольнити їх усіма належними видами грошового та дорожнього забезпечення і про виплачені суми зробити відповідні записи в грошовому атестаті, зразок якого наведено у додатку до цієї Інструкції (п. 4.1 Інструкції №499).

Згідно з наявною у матеріалах справи копією грошового атестату №2, ОСОБА_1 мав посадовий оклад 1300,00 грн., оклад за спеціальне звання 130,00 грн., надбавку за вислугу років у розмірі 35% - 500,50 грн.

У той же час, позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем застосовано розмір грошового забезпечення, отриманий позивачем у грудні 2014 року, який позивач відпрацював неповністю (до 30.12.2014), а тому застосуванню підлягали грошові показники за листопад 2014 року.

Натомість, як вбачається з змісту листа від 30.07.2015 №15/4-113зі, позивачем отримано таке грошове забезпечення у період з 01.12.2014 по 30.12.2014: посадовий оклад (1258,06 грн.), оклад за спеціальним званням (125,81 грн.), надбавку за вислугу років у розмірі 35% (484,35 грн.), надбавку за особливо важливі завдання у розмірі 50% (934,11 грн.), надбавку за режимні обмеження у розмірі 10% (125,81 грн.), надбавку за оперативно-розшукову діяльність у розмірі 50% (629,03 грн.), щомісячну премію (4159,00 грн.) та індексацію (77,79 грн.).

При цьому, вказаним листом повідомлено, що для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ було включено посадовий оклад (1300,00 грн.), оклад за спеціальним званням (130,00 грн.), надбавку за вислугу років у розмірі 35% (500,50 грн.), надбавку за режимні обмеження у розмірі 10% (130,00 грн.), надбавку за особливо важливі завдання у розмірі 50% (965,25 грн.), надбавку за оперативно-розшукову діяльність у розмірі 50% (650,00 грн.), щомісячну премію (4297,63 грн.).

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами спростовано оскаржуваний позивачем факт визначення останньому одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розміру грошового забезпечення позивача за грудень 2014 року, оскільки вказані показники не співпадають.

Крім того, суд звертає увагу, що розмір грошового забезпечення та його окремі складові, виходячи з положень Інструкції №499, визначають наказами керівного органу, які і беруться у розрахунок для визначення одноразової грошової допомоги при звільненні, а не показники за окремо взятий період (місяць).

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що заявлені поповичем обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, відтак, розглядувані позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання її копії повного тексту.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді Є.В. Аблов

А.В. Літвінова