Справа № 236/489/17
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шаньшина М.В.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року справа №236/489/17

зал судового засідання № 1 у приміщенні суду за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Василенко Л.А.

Гайдара А.В.

при секретарі

судового засідання Томах О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_4 особисто

представника позивача ОСОБА_5 на підставі довіреності

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області

на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області

від 29 березня 2017 року

по адміністративній справі № 236/489/17 (суддя Шаньшина М.В.)

за позовом ОСОБА_4

до управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог

на предмет спору Структурний підрозділ «Краснолиманські дорожні електромеханічні майстерні» регіональної філії «Донецької залізниці» Публічного акціонерного товариства

«Укрзалізниця»

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області (далі - відповідач), в якому просив визнати дії відповідача в частині припинення виплати пенсії незаконними та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії, починаючи з 01.07.2013 року, яка була призначена йому управлінням Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман 25.01.2013 року відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 2 Заключних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.3-4).

Постановою суду першої інстанції від 29 березня 2017 року поновлено позивачу строк звернення з адміністративним позовом до суду, адміністративний позов задоволено, визнано незаконним рішення управління Пенсійного фонду України в місті Красний Лиман Донецької області № 167 від 04.07.2017 року про припинення виплати пенсії позивачу, зобов'язано відповідача поновити виплату пенсії позивачу, починаючи з 01.07.2013 року, яка була призначена йому Управлінням Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області 25.01.2013 року відповідно до п."а" статті 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.69-74).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на неправильне застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.80-81).

Заявник апеляційної скарги, посилаючись на висновок та припис № 12/122 від 05.06.2013 року, якими призупинено дію наказу № 215 від 01.09.2005 року «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці на пільгове пенсійне забезпечення» на підставі яких були внесені зміни керівництвом підприємства до додатку № 1 наказу № 215 від 01.09.2005 року та виключена робота позивача пресувальник на гарячому штампуванні. З огляду на зазначене, у позивача недостатньо спеціального стажу, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII). Відповідач також наголошує на тому, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 99 КАС України та має бути залишений без розгляду відповідно до ст. 100 КАС України.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 КАС України.

Позивач та його представник в суді апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог статей 33-38 КАС України.

За правилами частини першої статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області (а.с.5,52).

Згідно з записами, що містяться у трудовій книжці позивача, з 02.01.2002 року по теперішній час позивач працював пресувальником на гарячому штампуванні структурного підрозділу «Краснолиманські дорожні електромеханічні майстерні» (а.с.36-41.).

До вказаної трудової книжки додано витяги з наказів № 215 від 01.09.2005 року (а.с.34) та № 242 від 01.09.2010 року (а.с.35), згідно з якими зайнятість на роботі пресувальника на гарячому штампуванні за результатами атестації робочих місць за умовами праці дає право на пільги та компенсації за роботу зі шкідливими умовами праці за списком № 1.

Позивач 25.01.2013 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додав вказані вище документи. Відповідачем зараховано до стажу роботи за списком № 1 10 років 6 місяців 2 дні та призначено пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.52).

Державною експертизою умов праці Донецької облдержадміністрації у 2013 році проведено експертизу якості атестації робочих місць за умовами праці та правильності застосування списків, згідно з якими надаються пільгові за віком пенсії та додаткові відпустки у дорожніх електромеханічних майстернях на станції Красний Лиман ДП «Донецька залізниця». За результатом проведеної експертизи встановлено, що атестація робочих місць пресувальника на гарячому штампуванні, емалювальника дроту та просочувальника електротехнічних виробів проведена із відхиленням від вимог «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 та «Методичних рекомендацій з проведення атестації робочих місць», призупинено дію наказу № 215 від 01.09.2005 року, запропоновано начальнику дорожніх електромеханічних майстерень на станції Красний Лиман ДП «Донецька залізниця» переглянути висновки за матеріалами атестації робочих місць та внести відповідні зміни до вказаного наказу (а.с.53-55).

Наказом начальника дорожніх електромеханічних майстерень на станції Красний Лиман ДП «Донецька залізниця» від 07.06.2013 року № 275 внесено зміни до додатку № 1 наказу від 01.09.2005 № 215, виключено професію пресувальника на гарячому штампуванні з переліку робочих місць, котрим підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення та інші пільги та компенсації за роботу у шкідливих та тяжких умовах праці (а.с.56).

На підставі викладеного надано довідку від 25.06.2013 року № 241, згідно з якою повідомлено, що пільговий стаж позивача підтверджується тільки з 01.09.2010 року та становить 2 роки 09 міс. 25 днів (а.с.59-60).

Відповідачем 04.07.2013 року прийнято рішення № 167 від 04.07.2013 року, яким припинено виплату призначеної позивачу пенсії через невиконання вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.61-62).

Спірним питанням у даній справі є правомірність дій відповідача щодо припинення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

З приводу викладеного суд зазначає наступне.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року№1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (надалі - Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 зазначеного Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку №383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Зазначена позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі №21-585а14, від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1203а15, яка підлягає обов'язковому застосуванню відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 244-2 КАС України, згідно якого, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як зазначено вище, робота позивача пресувальником на гарячому штампуванні на час звернення до управління за призначенням пенсії атестована згідно наказів № 215 від 01.09.2005 року та № 242 від 01.09.2010 року та надавала йому право на пільги та компенсації за роботу зі шкідливими умовами праці за списком № 1, що також визнано відповідачем при призначенні пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, отже пенсія була призначена на підставі документів, що містили достовірні відомості (в наказ № 215 від 01.09.2005 року на час призначення пенсії зміни внесені не були).

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що згідно висновку Державної експертизи умов праці № 12/122 від 05.06.2013 року атестація робочого місця пресувальника на гарячому штампуванні проведена із відхиленням від вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, а не за відсутністю підстав віднесення цієї професії до робіт зі шкідливими умовами праці. Крім того, експертиза умов праці була проведена у 2013 році, в той час як атестація проводилась у 2005 році, що взагалі позбавляє можливості надати оцінку умовам робочого місця пресувальника на гарячому штампуванні, що були 8 років тому. Колегія суддів також враховує те, що атестація робочих місць на підприємстві проводилась також у 2010 році та у 2015 році, за результатами проведених атестацій пресувальнику на гарячому штампуванні підтверджено право на пенсійне забезпечення за списком № 1

Прийнятним є висновок суду першої інстанції, що припис Держпраці носить обов'язковий характер для керівництва підприємства-роботодавця, і може застосовуватись до правовідносин які виникнуть на майбутнє, проте такий припис не може бути підставою для звуження або скасування вже існуючого права громадянина.

Підстави припинення виплати пенсії встановлені статтею 49 Закону № 1058-IV, але жодна з яких управлінням (відповідачем у даній справі) не застосована та не доведена. Пояснення представника відповідача в суді першої інстанції, що законодавчою підставою для припинення виплати пенсії, призначеної позивачу є її призначення на підставі документів, що містять недостовірні відомості є неприйнятними з огляду на те, що на час призначення пенсії наказ № 215 від 01.09.2005 року не було скасовано, змінено або призупинено.

Враховуючи положення Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, є результатом виконання трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку та конституційних гарантій держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. З огляду на доведену протиправність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу, доводи заявника апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду відхиляються судом апеляційної інстанції. Судом першої інстанції поновлено позивачу строк звернення до суду з дотриманням норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова винесена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 11, 24, 94, 99, 100, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 березня 2017 року по справі № 236/489/17 залишити без задоволення.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 березня 2017 року по справі № 236/489/17 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23 травня 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 23 травня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

А.В. Гайдар