Справа № 804/795/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 р. Справа № 804/795/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Захарчук - Борисенко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-
30 січня 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі - Волков О.Ю., відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд гарантування вкладників фізичних осіб (далі - Фонд, третя особа) в якому просив судвизнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення на ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» щодо не включення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку № 980-027-000002548 від 06.11.2015 р.; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. включити Позивача - до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про Позивача для внесення даних Позивача до Загального Реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
В обґрунтування позову позивач зазначила, пропротиправну бездіяльність уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Волкова О.Ю. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки вони суперечать вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та порушують його право на отримання гарантованої суми вкладу.
Позивач свого представника в судове засідання не направив, про місце та час його проведення був повідомлений належним чином.
Відповідач свого представника до суду не направив, про місце та час його проведення був повідомлений належним чином, у поданих раніше письмових запереченнях зазначив, що позивачем не подано до Уповноваженої особи заяви про отримання гарантованої суми, а отже позивач передчасно звернулась до суду, не виконавши вимоги законодавства щодо отримання гарантованої суми за договорами з фінансовими установами, де Банк виступав повіреним.
Третя особа свого представника в судове засідання не направила, про місце та час його проведення була повідомлена належним чином у поданих раніше запереченнях зазначив, що Договір позики № 980-052-000232871 від 04.05.2016 є двостороннім (без участі банку як повіреного) з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на суму 100 000,00 грн., який по своїй природі не є вкладом згідно Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Закону № 4452-УІ.
Отже, гарантії Закону № 4452-УІ не поширюється на ситуацію з Позивачем, а кошти в сумі 100 000,00 грн., зараховані 19.05.2016 року на рахунок Позивача на підставі нікчемного правочину, не підлягають виплаті у зв'язку з тим, що платіжна операція з повернення фінансовою компанією коштів Позивачу не має жодного відношення до банківського вкладу, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до частини 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з частиною 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, частина 6 статті 128 КАС України, надає суду можливості проводити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 06.11.2015 року між гр. ОСОБА_1 (далі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі - Банк») був укладений договір банківського рахунку № 980-027-000002548 у гривні (далі - Договір).
За умовами цього Договору, Позивачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1.
Відповідно до умов зазначеного договору банк зобов'язувався приймати і зараховувати на рахунок, відкритий Позивачу як клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Судом також встановлено, що 06.05.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» був укладений договір №980-052-027-000234243.
Згідно договору укладеного між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр". Позивачем було передано 100 000 грн. у власність ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр".
19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" № НОМЕР_2 позивачу було здійснено повернення 100 000 грн. на його банківський рахунок № НОМЕР_1.
На підставі рішення НБУ від 23 травня 2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13.06.2016 року № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».
Згідно з даними рішеннями, розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.
Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» було призначено Ірклієнка Юрія Петровича.
Рішенням Правління НБУ № 124-рш від 12.07.2016р. оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

На підставі Рішення НБУ № 124-рш виконавчою дирекцією ФГВФО винесено Рішення № 1213 від 12.07.2016р., згідно з яким з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Юрію Петровичу строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01.09.2016 року - змінено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову Олександру Юрійовичу з 05 вересня 2016 р.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24.01.2017 року делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду:

Волкову Олександру Юрійовичу з 25 січня 2017 р. визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

ОСОБА_5 з 25 січня 2017 року визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Постановою НБУ № 917/БТ від 22.12.2015 року ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема:

не здійснювати кредитних операцій в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття цієї постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам; не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків; не надавати кредитів юридичним особам без забезпечення;

не здійснювати кредитування/надання коштів пов'язаним особам з ПАТ «Банк Михайлівський».

Станом на 11.02.2015 обсяг кредитних операцій з юридичними особами склав 1 646 177 764,38 грн.

Станом на 19.05.2016 обсяг кредитних операцій з юридичними особами склав 1 517 885 993,17грн.

Статтею 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що кредитні розглядаються як операції придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів (факторинг).

В результаті укладення між Банком та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016, Банк здійснив розрахунок за даними договорами, а саме провів кредитну операцію з юридичною особою на суму:

870 000 000,00 грн. - за договором відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016;

561 585 182,51 грн. - за договором відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016.

В результаті укладення між Банком та ТОВ «Кредитно-інвестиційний Центр» договору відступлення прав вимоги №2 від 19.05.2016, Банк здійснив розрахунок за даним договором, а саме провів кредитну операцію з юридичною особою на суму 180 966 027,90 грн.

Таким чином, в частині проведення кредитних операцій на суму 1 431 585 182,51 грн. на підставі укладених договорів відступлення прав вимог №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 та в частині проведення кредитних операцій на суму 180 966 027,90 грн. на підставі укладеного договору відступлення прав вимог №2 від 19.05.2016, Банк порушив обмеження накладені Постановою НБУ № 917/БТ від 22.12.2015 року.

З урахуванням вищевикладеного, договори відступлення прав вимог здійснені під час дії заборони з підстав віднесення Банку до проблемних постановою НБУ, яка була обов'язкова до виконання, тому правових підстав для задоволення позовних вимог немає.

Уповноваженою особою Фонду на виконання обов'язків, передбачених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», створено комісію з перевірки правочинів (договорів) на предмет виявлення їх нікчемними.

Під час перевірки робочою комісією встановлено, що на виконання умов договорів відступлення прав вимог №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016, Банк провів розрахунок, а саме перерахував ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» суму в розмірі 1 431 585 182,51 грн.

В результаті чого, 19 травня 2016 року Банком було отримано від ТОВ «Інвестиційно- Розрахунковий центр» 16 289 платіжних документів з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №....», та отримувачем платежу зазначено фізична особа-клієнт Банку.

За результатами аналізу частини укладених Договорів позики, що були в наявності Банку, та руху коштів по рахунках фізичних осіб (Клієнтів), які відкриті в Банку, встановлено, що по більшості з них строк дії не закінчився, частина з них взагалі була укладена 19.05.2016 року, а отже 19.05.2016 року Товариством ініційоване дострокове повернення коштів за позиками.

Загальна сума ініційованих 19.05.2016 року ТОВ «ІРЦ» платежів становила 1 298 015 973,74 грн. При цьому, відповідно до виписки по поточному рахунку ТОВ «ІРЦ», залишок коштів станом на 19.05.2016 становив 37 822 678,63 грн.

Під час перевірки робочою комісією встановлено, що на виконання умов договору відступлення прав вимог №2 від 19.05.2016, Банк провів розрахунок, а саме перерахував ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» суму в розмірі 180 966 027,90 грн.

В результаті чого, ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» подав до Банку надзвичайно велику кількість платіжних доручень на списання коштів з рахунку та їх перерахування на рахунки фізичних осіб, в т. ч. і позивачу.

Таким чином, фактичне повернення коштів Позивачу відбулося за рахунок Банку, так як ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» не мали в розпорядженні достатніх коштів.

Згідно з висновками робочої комісії, вказані дії відбувались з метою отримати кошти не від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» і не за рахунок Банку, який в той момент вже не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а отримати кошти від Фонду, тобто за рахунок державних коштів. За таких обставин витрати Фонду значно збільшуються без будь-яких законних на те підстав.

Таким чином, Комісією встановлено, що незважаючи на пряму заборону Закону України «Про банки та банківську діяльність» та відсутність будь-якого рішення відповідних структурних підрозділівбанку, щодо можливості проведення кредитних операцій за Договорами відступлення, ПАТ «Банк Михайлівський» прийняв на себе зобов'язання за Договорами та здійснив дії на їх виконання.

З урахуванням висновків Комісії, Уповноваженою особою Фонду наказом від 01 червня 2016 року N42/2 затверджені результати проведеної перевірки правочинів, що є нікчемними викладені в Акті №2, за якими встановлена нікчемність правочинів (транзакцій) з перерахуванню ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» на рахунок Позивача коштів в сумі 48193,63 гривень.

Також, договори відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 є нікчемними в силу положень п. п. 2, 7, 8, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З урахуванням висновків Комісії, Уповноваженою особою Фонду наказом від 01 червня 2016 року N42/1 затверджені результати проведеної перевірки правочинів, що є нікчемними викладені в Акті №3, за якими встановлена нікчемність правочинів (транзакцій) з перерахуванню ТОВ «Кредитно-інвестиційний Центр» на рахунок Позивача коштів в сумі 192522,93 гривень.

Також, договір відступлення прав вимоги №2 від 19.05.2016 є нікчемним в силу положень п. п. 2, 7, 8, 9 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналізуючи викладене суд доходить до висновку, що кошти на рахунок Позивача надходили внаслідок нікчемних договорів відступлення прав вимог з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання Фонду на відшкодування грошових коштів за рахунок держави.

У відповідності до положень статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі статтею 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

У відповідності до вимог статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Такі положення кореспондуються з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України згідно яких право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Враховуючи наявні обмеження в діяльності Банку в день укладення Договорів відступлення, що прямо забороняли Банку проведення операцій, які є предметом Договорів відступлення, Комісією встановлено, що внаслідок вчинення ряду нікчемних правочинів, які відповідно не створюють жодних юридичних наслідків, з огляду на положення статей 319 та 328 Цивільного кодексу України на рахунки 12 160 фізичних осіб, в тому числі і рахунок Позивача, в супереч вимог Закону, було неправомірно зараховано 1 298 015 973,74 грн.

За своєю суттю викладені в акті перевірки висновки - це звіт про проведені службові дії та перевірені документи, які підтверджують факт проведення перевірки фінансово-господарської діяльності банку та фіксують інформацію про виявлені порушення вимог законодавства. Слід зазначити, що представники Комісії не позбавлені права викладати в акті перевірки власні суб'єктивні висновки про зафіксовані обставини і в подальшому, в разі виникнення спору щодо рішень, які приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію про наявність допущених порушень закону.

Наявність акту перевірки, чи включення до його змісту певних висновків самі по собі не створюють жодних перешкод для фізичних осіб.

Враховуючи особливості банківської діяльності Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено ряд особливих умов відповідно до яких Закон встановлює нікчемність правочинів (утому числі договорів) вчинених банком до дня визнання його неплатоспроможним.

Отже саме Законом встановлюється нікчемність правочину.

Таким чином, жодних спеціальних дій уповноважена особа Фонду, щодо «визнання нікчемним» будь-яких правочинів не вчиняла та не могла вчинити. Фонд та його уповноважені особи не наділені повноваженнями вчиняти дії, прямо не передбачені законодавством. Правочин є нікчемним з підстав,визначених законодавством. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від наявності/відсутності будь-яких актів комісій/наказів Уповноваженої особи Фонду, або визнання його таким судом. Дії Уповноваженої особи Фонду (в тому числі створення Комісії) з перевірки правочинів (в тому числі договорів) направлені виключно на виконання функцій аналізу (виявлення) вчинених Банком правочинів (у тому числі договорів), та їх розмежування (поділу на категорії) на такі, що мають юридичні наслідки (встановлюють права та обов'язки Банку як сторони договору) та такі, що не мають юридичних наслідків і не створюють прав та обов'язків для Банку за законом (нікчемні правочини, які потребують застосування наслідків їх нікчемності). Проведення такого аналізу в процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку є необхідним для встановлення реального обсягу прав та зобов'язань Банку, з метою коректного формування реєстру акцептованих вимог кредиторів та ліквідаційної маси в подальшому.

Наказ, що видається Уповноваженою особою Фонду за результатами роботи Комісії, є документом, що фіксує факт завершення перевірки (в тому числі додаткової - у разі необхідності, в межах встановленого законом строку) за конкретним правочином (договором)/групою правочинів (договорів).

За таких обставин, висновки акту перевірки та викладені в ньому факти щодо виявлення правочинів, що не відповідають вимогам чинного законодавства, не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені цими правочинами, наказ Уповноваженої особи Фонду про затвердження такого акту, не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для інших осіб певні праві наслідки.

Таким чином, судом не встановлено факту протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже відсутні і підставі для зобов'язання останнього включити позивача до вказаного переліку із викладених вище підстав.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з викладених вище підстав.

У відповідності зістаттею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2статті 19 Конституції Українивизначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст.11,71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідност. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 122, 128, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко