Справа № 308/13129/14-а
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2017 р. місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря - Бомбушкар В.П.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Резуненко О.А.

треті особи на боці відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Великоберезнянської районної ради Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування рішення ХХІІ сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради Закарпатської області № 349 від 17.06.2014 року «Про звільнення з посади голови Великоберезнянської районної ради ОСОБА_5.», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся в Ужгородський міськрайонний суд з адміністративним позовом до Великоберезнянської районної ради Закарпатської області, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення ХХІІ сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради Закарпатської області (далі - районна рада) від 17 червня 2014 року № 349 «Про звільнення з посади голови Великоберезнянської районної ради Закарпатської області ОСОБА_5», поновити на посаді голови Великоберезнянської районної ради Закарпатської області.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що оспорюване рішення Великоберезнянської районної ради прийнято з порушенням норм Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Регламенту роботи районної ради VІ скликання, затвердженого рішенням №4 ІІ сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради від 30.11.2010 року «Про регламент роботи районної ради VІ скликання». Стверджує про порушення відповідачем процедурних питань під час прийняття оспорюваного рішення, оскільки:

-відповідно до розпорядження голови Великоберезнянської районної ради від 06.06.2014 №15 «Про скликання двадцять другої сесії районної ради шостого скликання» на розгляд сесії 17.06.2014 було внесено до порядку денного 22 питання, однак жодного питання про дострокове припинення повноважень голови Великоберезнянської районної ради або висловлення йому недовіри до порядку денного не включено. Всупереч положень п.п.8.2, 8.3 ст.8 Регламенту роботи районної ради VІ скликання, затвердженого рішенням №4 ІІ сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради від 30.11.2010 року, подання про розгляд питання про звільнення голови районної ради із займаної посади внесено депутатами районної ради у кількості 16 осіб 16.06.2014р., тобто за день до проведення 22 сесії Великоберезнянської районної ради. Подання про звільнення голови районної ради не містить проекту самого рішення та юридичного обгрунтування, обгрунтування необхідності прийняття даного рішення, бланку погодження із зазначенням ініціатора проекту та з візами керівників усіх зацікавлених управлінь;

-в порушення відповідної процедури (ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», абз.2 п.80.2 ст.80 Регламенту роботи районної ради VІ скликання Великоберезнянська районна рада не доручила постійній комісії з питань регламенту підготовки висновків щодо проекту рішення та/або не створила тимчасову контрольну комісію для вивчення питання про дострокове припинення повноважень голови районної ради та підготовки проекту рішення. Тільки у випадку надання такого доручення відповідне питання з підготовленим проектом рішення, який повинен був бути наданий для ознайомлення депутатам ради, зазначене рішення повинно було бути розглянутим на наступному пленарному засіданні ради. Однак, в порушення вимог Регламенту на одному пленарному засіданні 17.06.2014 розглянуто подання 16 депутатів районної ради VІ скликання від 16.06.2014 про висловлення недовіри голові районної ради та розглянуто дане питання на тому ж самому пленарному засіданні;

-під час проведення сесії 17.06.2014 позивач перебував на лікарняному, а виконання обов»язків голови ради було покладено на першого заступника голови ради ОСОБА_8. Звільнення голови районної ради в період його тимчасової непрацездатності суперечить вимогам ч.4 ст. 40 КЗпП України, про що відповідну позицію зазначено у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Позивач ОСОБА_5 змінив позовні вимоги, та направив через канцелярію суду 02.06.2016 року заяву про зміну позовних вимог, у якій зокрема відмовився від позовної вимоги щодо поновлення позивача на посаді голови Великоберезнянської районної ради та збільшивши позовні вимоги просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 129484,68 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. , зазначивши про це у заяві про уточнення позовних вимог від 06.07.2016 року, яку також подав через канцелярію суду.

В судовому засіданні представник позивача змінені позовні вимоги підтримав, мотивуючи тим, що оспорюване рішення Великоберезнянської районної ради прийнято з порушенням норм Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Регламенту роботи районної ради VІ скликання, затвердженого рішенням №4 ІІ сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради від 30.11.2010 року «Про регламент роботи районної ради VІ скликання». Представник позивача стверджує про порушення відповідачем процедурних питань під час прийняття оспорюваного рішення, оскільки:

- відповідно до розпорядження голови Великоберезнянської районної ради від 06.06.2014 №15 «Про скликання двадцять другої сесії районної ради шостого скликання» на розгляд сесії 17.06.2014 було внесено до порядку денного 22 питання, однак жодного питання про дострокове припинення повноважень голови Великоберезнянської районної ради або висловлення йому недовіри до порядку денного не включено. Всупереч положень п.п.8.2, 8.3 ст.8 Регламенту роботи районної ради VІ скликання, затвердженого рішенням №4 ІІ сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради від 30.11.2010 року, подання про розгляд питання про звільнення голови районної ради із займаної посади внесено депутатами районної ради у кількості 16 осіб 16.06.2014р., тобто за день до проведення 22 сесії Великоберезнянської районної ради. Подання про звільнення голови районної ради не містить проекту самого рішення та юридичного обгрунтування, обгрунтування необхідності прийняття даного рішення, бланку погодження із зазначенням ініціатора проекту та з візами керівників усіх зацікавлених управлінь;

- в порушення відповідної процедури (ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», абз.2 п.80.2 ст.80 Регламенту роботи районної ради VІ скликання Великоберезнянської районна рада не доручила постійній комісії з питань регламенту підготовки висновків щодо проекту рішення та/або не створила тимчасову контрольну комісію для вивчення питання про дострокове припинення повноважень голови районної ради та підготовки проекту рішення. Тільки у випадку надання такого доручення відповідне питання з підготовленим проектом рішення, який повинен був бути наданий для ознайомлення депутатам ради, зазначене рішення повинно було бути розглянутим на наступному пленарному засіданні ради. Однак, в порушення вимог Регламенту на одному пленарному засіданні 17.06.2014 розглянуто подання 16 депутатів районної ради VІ скликання від 16.06.2014 про висловлення недовіри голові районної ради та розглянуто дане питання на тому ж самому пленарному засіданні;

- під час проведення сесії 17.06.2014 позивач перебував на лікарняному, а виконання обов'язків голови ради було покладено на першого заступника голови ради ОСОБА_8. Звільнення голови районної ради в період його тимчасової непрацездатності суперечить вимогам ч.4 ст. 40 КЗпП України, про що відповідну позицію зазначено у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Представник відповідача Великоберезнянської районної ради Закарпатської області адвокат Резуненко О.А. змінені позовні вимоги заперечив повністю. Наголосив, що прийняттям оспорюваного рішення порушень вимог Закону України «Про місцеве самоврядування» та Регламенту роботи районної ради VІ скликання не допущено. Питання про недовіру та звільнення голови районної ради ініційовано та внесено на розгляд сесії третиною депутатів від загального складу ради, що відповідає вимогам ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування». Згідно з приписами зазначеної статті Закону та Регламенту допускається внесення питання про висловлення недовіри та звільнення голови ради безпосередньо до ради, без додаткового погодження. Вказує на дотримання п.8.7 ст. 8 Регламенту, яким передбачено скорочений строк подання питань на сесію ради, зокрема, подання депутатів чи груп та фракцій, які стосуються певних питань порядку денного чергової сесії, вносяться голові ради у письмовій формі не пізніше як за 1 день до проведення засідання президії ради з питань порядку денного чергового пленарного засідання. Вважає, що висловлення недовіри голові ради не може мати обґрунтованості, оскільки висловлення довіри або недовіри здійснюється голосуванням. Стверджує, що реєстрація подання більше як третини депутатів про висловлення недовіри голові ради не потребує його подальшого затвердження розпорядженням голови (заступника голови) з включенням таким чином до порядку денного, оскільки таке питання вважається автоматично включеним до порядку денного з моменту його реєстрації.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив наявність порушень при прийнятті оспорюваного рішення в період перебування позивача на лікарняному. Вважає, що з урахуванням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», третина депутатів не позбавлені права ставити та розглядати питання про висловлення недовіри голові ради в період перебування його на лікарняному. Зазначив , що позивача було належним чином повідомлено про дату та час проведення сесії, при цьому стверджує , що передбачені трудовим законодавством гарантії дотримано, позивач був звільнений після виходу його на роботу після лікарняного, а рішення сесії від 17.06.2014 р. стало підставою для звільнення позивача в день виходу на роботу.

Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4, повністю підтримали заперечення представника відповідача проти позову. Просять в позові відмовити. Додали , що технічна помилка зазначена в бюлетенях не підміняє питання яке ставилося на обговорення сесії , і депутати чітко розуміли , що голосують вони саме за звільнення позивача.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що на час прийняття рішення від 17 червня 2014 року перебував на посаді Голови Великоберезнянської районної державної адміністрації і був присутнім на пленарному засіданні рішення ХХІІ сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради Закарпатської області. Повідомив , що, був одним із ініціаторів відставки позивача, оскільки останній систематично порушував закон та регламенти ради і за 1 день до сесії було внесено заяву підписану 16 депутатами, що на сесії депутатами обговорювалося саме питання про звільнення позивача . Зазначив , що п.10.5 регламенту дає дозвіл на внесення в проект рішення зазначеного питання. На сесії Свідок підтвердив факт відсутності прийняття радою рішення про доручення комісії з питань регламенту про підготовку висновку з приводу дострокового припинення повноважень голови районної ради, а також створення спеціальної тимчасової комісії щодо розгляду даного питання на виконання вимог регламенту ради.

Заслухавши доводи сторін по справі, третіх осіб, покази свідка, проаналізувавши на підставі доданих учасниками та досліджених в ході судового розгляду доказів фактичні обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Великоберезнянської районної ради Закарпатської області від 06 червня 2014 року № 15 скликано ХХІІ сесію районної ради VІ скликання на 17 червня 2014 року о 09:00 год. в смт. Великий Березний з визначеним порядком денним.

16 червня 2014 року до районної ради надійшла заява 16 депутатів районної ради, зареєстрована за №138/03-07, про внесення до порядку денного на пленарному засіданні 17 червня 2014 року питання про звільнення із займаної посади голови районної ради ОСОБА_5.

17 червня 2014 року на пленарному засіданні районна рада прийняла рішення № 349 «Про звільнення з посади голови Великоберезнянської районної ради Закарпатської області ОСОБА_5.».

Відповідно до Протоколу пленарного засідання 22 сесії шостого скликання Великоберезнянської районної ради, за результатами розгляду питання «Про недовіру голові районної ради на поточній сесії» шляхом таємного голосування «за» прийняття рішення із вказаного питання проголосував 21 депутат із 34 присутніх, а відтак прийнято рішення висловити недовіру та звільнити з посади голову районної ради.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини в межах вирішення питання щодо дострокового припинення (складення) повноважень головою районної ради врегульовано Конституцією України, Законом України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997р. №280/97-ВР (зі змінами та доповненнями), Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 7 червня 2001року N2493-III (зі змінами та доповненнями).

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначено Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», відповідно до статті 2 якого посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно зі статтю 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

В силу статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про місце вибори», цим та іншими законами України. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно з частинами 1, 2 та 4 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради. Голова ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків, передбачених частинами четвертою та п'ятою цієї статті. Голова ради вважається звільненим з посади з дня припинення ним депутатських повноважень або повноважень голови. У своїй діяльності голова ради є підзвітним раді та може бути звільнений з посади радою шляхом таємного голосування. Питання про звільнення голови ради може бути внесено на розгляд ради на вимогу не менш як третини депутатів від загального складу ради. Звільнення особи з посади голови ради не має наслідком припинення нею повноважень депутата цієї ради.

Відповідно до пунктів 1 і 5 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання, як, зокрема, прийняття рішень щодо обрання голови ради, заступника голови районної ради та першого заступника, заступника голови обласної ради, звільнення їх з посади; затвердження регламенту ради.

Отже, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що статтею 55 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, визначено порядок звільнення голови районної ради, відповідно до якого голова ради може бути звільнений з посади районною радою шляхом таємного голосування, а також повноваження голови районної ради вважаються достроково припиненими без припинення повноважень депутата ради в разі звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови ради.

Згідно з ч.ч. 14, 15 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не пізніш як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради, а також положення про постійні комісії ради.

Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради, з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 43 Закону виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання затвердження регламенту ради.

Згідно з пунктом 8.3 статті 8 Регламенту Великоберезнянської районної ради Закарпатської області 6 скликання, затвердженого рішенням ради від 30 листопада 2010 року № 4 (далі - Регламент), пропозиції щодо кожного питання, яке пропонується включити до проекту порядку денного сесії, подаються голові ради супровідною запискою і з проектом рішення, яке пропонується прийняти з цього питання, не пізніше ніж за 10 днів до початку роботи постійних комісій. До проекту рішення додається обґрунтування необхідності прийняття даного рішення та бланк погодження із зазначенням ініціатора проекту та візами керівників усіх зацікавлених управлінь. Проекти рішень повинні бути юридично обґрунтованими.

Відповідно до статті 80 Регламенту пропозиція про включення до порядку денного пленарної сесії ради питання про дострокове припинення повноважень голови районної ради подається в строки та порядку, визначеному цим Регламентом, і має бути підтримана не менш як третиною депутатів ради. До проекту рішення ради про дострокове припинення повноважень голови районної ради додаються: юридичні документи, що підтверджують настання підстав, визначених цих Регламентом, обґрунтування необхідності дострокового припинення повноважень голови районної ради. Оформлення проекту рішення має відповідати нормам Регламенту (пункт 80.1 статті 80 Регламенту).

Після реєстрації подання про включення питання до порядку денного воно вважається таким, що включене в порядок денний чергової сесії і не підлягає додатковому затвердженню (пункт 80.2 статті 80 Регламенту).

Пунктом 80.3 Регламенту визначено, що під час обговорення питання надається слово голові районної ради, який має право на спростування звинувачень, надання додаткових пояснень щодо питання, яке розглядається. Після обговорення рада більшістю від свого складу має ухвалити рішення про доручення постійній комісії з питань Регламенту підготовки висновків щодо проекту рішення про дострокове припинення повноважень голови районної ради для внесення його на голосування, або створити тимчасову контрольну комісію для вивчення питання про дострокове припинення повноважень голови районної ради та підготовки проекту рішення. Проект рішення про дострокове припинення повноважень голови ради, підготовлений комісіями за матеріалами вивчень даного питання, розглядаються на наступному пленарному засіданні. Якщо ініціатива про припинення повноважень голови районної ради належала депутатам ради, але рішення про доручення комісії не було проголосоване, ініціатива про припинення повноважень вважається відхиленою. Нова подібна ініціатива не може розглядатись раніше ніж після півроку з дня цього розгляду.

Згідно з частиною 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Повертаючи справу на новий розгляд Вищий адміністративний суд України у своїх ухвалі вказав на ту істотну обставину, що, суди першої та апеляційної інстанції під час попереднього розгляду справи не перевірили, чи дотримано відповідачем вимоги пункту 8.3 статті 8 і пункту 80.1 статті 80 Регламенту районної ради щодо строків внесення, порядку та обґрунтованості включення до порядку денного сесії пропозиції депутатів щодо звільнення з посади голови районної ради, оскільки пропозиція надійшла за 1 день до дня проведення чергової сесії районної ради, без супровідної записки, проекту рішення, яке пропонується прийняти з цього питання, обґрунтування необхідності прийняття такого рішення, як того вимагає Регламент.

Також суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що суди не з'ясували, чи приймалось радою рішення про доручення відповідній комісії вивчити питання і підготувати висновок з приводу дострокового припинення повноважень голови ради, хоч зазначена обставина має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 43 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: обрання голови ради, відповідно заступника голови районної ради та першого заступника, заступника голови обласної ради, звільнення їх з посади.

Таким чином питання звільнення заступника голови районної ради пов'язане з припиненням його публічної служби на цій посаді.

Зважаючи на те, що наслідком звільнення заступника голови районної ради є припинення його публічної служби на цій посаді, рішення ради з цього питання повинно бути ухвалене на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спосіб та порядок ухвалення рішень органами та посадовими особами місцевого самоврядування визначений Законом №280/97-ВР та Регламентом роботи районної ради VI скликання, затвердженого рішенням № 4 ІІ сесії, VI скликання Великоберезнянської районної ради від 30 листопада 2010 року «Про регламент роботи районної ради VI скликання».

Статтею 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наведено перелік питань, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях. До таких питань віднесені питання обрання голови ради, відповідно заступника голови районної ради та першого заступника, заступника голови обласної ради, звільнення їх з посади. Відповідно до частини 9 і 14 статті 46, рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради. Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні. Статтею 59 встановлено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зазначені норми кореспондуються зі статтями 2, 6, 8, 80, Регламенту ради.

Ст. 2 Регламенту ради - регламент роботи районної ради (далі - Регламент) є нормативним актом, обов'язковим для виконання районною радою, який передбачає порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника голови ради, скликання чергових та позачергових сесій, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та інших процедурних питань, а також порядку роботи сесії, функціонування орачів районної ради, депутатів та посадових осіб ради.

Стаття 80 Регламенту ради визначає порядок та процедуру звільнення з посади голови районної ради, вказана норма не суперечить вимогам ст. 55 ч. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування», оскільки повністю відтворює текст даної норми, проте вона детально регламентує порядок звільнення з посади голови Великоберезнянської районної ради за умов дотримання порядку та підстав визначених законом України «Про місцеве самоврядування».

Зокрема, п. 80.1. регламенту визначено, що пропозиція включення до порядку даного пленарної сесії ради питання про дострокове припинення повноважень голови районної ради подається в строк та порядку, визначеному цим регламентом і має бути підтримана підписами не менше як третини депутатів ради.

До проекту рішення ради про дострокове припинення повноважень голови районної ради додаються: юридичні документи, що підтверджують настання підстав, визначених цим регламентом, обґрунтування необхідності дострокового припинення повноважень голови районної ради.

Пунктом 80.3. регламенту визначено, що обговорення питання відбувається в такому порядку:

1)Головуючий інформує депутатів про суть подання, зачитує юридичні документи, що підтверджують настання підстав необхідних для дострокового припинення повноважень голови районної ради;

2)Надається слово голові районної ради, який має право на спростування звинувачень, надання додаткових пояснень, щодо питання, яке розглядається, загальний час виступу голови районної ради не може перевищувати 60 хвилин;

3)Надається час для запитань депутатів та відповідей голови районної ради на них до 60 хвилин.

4)Обговорення з обов'язковим наданням слова усім бажаючим взяти участь у ньому депутатів.

Відповідно до протоколу засідання сесії, який знаходиться в матеріалах справи, листком непрацездатності серія АГИ № 298564, виданого 18.06.2014 року Великоберезнянською районною лікарнею, відповідно до якого, у період з 27.05.2014 року по 18.06.2014 року включно позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в даній медичній установі, показам позивача та третіх осіб у даній справі, позивач був позбавлений можливості спростувати звинувачення висловленні на його адресу та надати додаткові пояснення в свій захист, оскільки перебував в цей час на лікарняному, а тому не міг бути присутнім на пленарному засіданні сесії ради.

На дану обставину звертає увагу і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 31.03.2016 року, якою справу повернуто на новий розгляд до суду першої інстанції, вказавши на те, що поза увагою судів залишилось те, чи не було порушено право позивача на участь у прийнятті рішення про його звільнення як голови Великоберезнянської районної ради Закарпатської області.

Як констатує суд таке право позивача та особисту присутність під час розгляду питання на пленарному засіданні сесії ради було порушено у зв'язку з перебуванням позивача на лікарняному, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості виступу на пленарному засіданні ради під час обговорення питання про його звільнення з посади голови районної ради, а також особисто надати пояснення зі всіх питань, які стали підставою для ініціювання питання про його відставку.

Частиною першою статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Частиною четвертою даної статті визначено, що постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Отже, нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачений порядок попереднього розгляду проектів рішень та підготовки питань до порядку денного пленарного засідання сесії ради.

Частиною 2 п. 80.3. Регламенту ради визначено, що після обговорення, рада більшістю від складу ради, має ухвалити рішення про доручення постійній комісії з питань регламенту підготовки висновків щодо проекту рішення про дострокове припинення повноважень голови районної ради для внесення його на голосування, або створити тимчасову контрольну комісію для вчинення питання про дострокове припинення повноважень голови районної ради та підготовки проекту рішення.

Проект рішення про дострокове припинення повноважень голови ради, підготовлені комісіями за матеріалами вивчень даного питання, розглядаються на слідуючому пленарному засіданні.

Якщо ініціатива про припинення повноважень голови районної ради належала депутатам ради, але рішення про доручення комісії не було проголосовано, ініціатива про припинення повноважень вважається відхиленою.

Суд констатує, що регламентом ради визначено послідовність дій ради, у разі ініціювання питання про дострокове звільнення з посади голови районної ради, а саме: подання пропозиції про включення в порядок денний пленарної сесії ради, підтримано підписами не менше як третини депутатів ради, реєстрація подання про включення питання до порядку денного сесії, обговорення питання з обов'язковим наданням слово голові ради, який має право на спростування звинувачень, надання додаткових пояснень, доручення постійній комісії з питань регламенту підготовки висновків щодо проекту рішення про дострокове припинення повноважень голови районної ради для внесення його на голосування, або створення тимчасової контрольної комісії для вчинення питання про дострокове припинення повноважень голови районної ради та підготовки проекту рішення, підготовка відповідною комісією проекту рішення за матеріалами вивчення даного питання, розгляд проекту рішення про звільнення з посади голови районної ради на наступному пленарному засіданні сесії, у разі відсутності проголосованого рішення про доручення комісії щодо розробки проекту рішення про дострокове припинення повноважень голови ради відхилення такої пропозиції.

У такому випадку суд приходить до висновку, що окремі положення регламенту Великоберезнянської районної ради Закарпатської області 6 скликання, затвердженого рішенням ради від 30 листопада 2010 року № 4 не суперечать положенням статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тільки деталізують процедуру звільнення голови районної ради із займаної посаду, а в силу положень ст ст. 43, 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В судовому засіданні представник відповідача Резуненко О.А. пояснив суду, що Великоберезнянською районною радою рішення про доручення відповідній комісії вивчити питання і підготувати висновок з приводу дострокового припинення повноважень голови ради не приймалося, не приймалося також рішення про створення тимчасової контрольної комісії ради для розробки проекту рішення, оскільки наявність такого висновку не вимагається положеннями статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і відповідач діяв виключно в межах повноважень наданих законом.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що на час прийняття рішення від 17 червня 2014 року перебував на посаді Голови Великоберезнянської районної державної адміністрації і був присутнім на пленарному засіданні рішення ХХІІ сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради Закарпатської області. Зазначив , що п.10.5 регламенту дає дозвіл на внесення в проект рішення зазначеного питання. що на сесії депутатами обговорювалося саме питання про звільнення позивача . Зазначив , що п.10.5 регламенту дає дозвіл на внесення в проект рішення зазначеного питання та додав, що на сесії депутатами обговорювалося питання саме про звільнення позивача . Зазначив , що п.10.5 регламенту дає дозвіл на внесення в проект рішення зазначеного питання Свідок підтвердив факт відсутності прийняття радою рішення про доручення комісії з питань регламенту про підготовку висновку з приводу дострокового припинення повноважень голови районної ради, а також створення спеціальної тимчасової комісії щодо розгляду даного питання на виконання вимог регламенту ради, пояснивши суду, що був одним із ініціаторів відставки позивача, оскільки останній систематично порушував закон та регламенти ради.

Також обставини зазначені представником відповідача та свідком підтверджуються поясненнями присутніх в судовому засіданні третіх осіб на боці відповідача без самостійних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на час голосування були депутатами Великоберезнянської районної ради VІ скликання.

Згідно досліджених у судовому засіданні письмових доказів, дійсність яких не заперечується як представником відповідача так і третіми особами, а саме належним чином завіреної копії спірного рішення № 349 від 17.06.2014 року де на звороті у розділі погоджено із зацікавленими сторонами , в графі №1 головного спеціаліста з питань юридичного забезпечення діяльності ради та її виконавчого апарату зазначено : відмовляюсь від підписання даного рішення і окрема думка та "окремої думки" головного спеціаліста з питань юридичного забезпечення діяльності ради та її виконавчого апарату ОСОБА_10, на яку було покладено обов'язки щодо попереднього погодження рішень сесії Великоберезнянської районної ради, щодо погодження проекту рішення ХХІІ сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради № 349 від 17.06.2014 року - вказана посадова особа відмовилася погоджувати спірне рішення з підстав порушення процедури його розгляду, зокрема не проведення процедури таємного голосування по питанню звільнення позивача із займаної посади ( т.2 а.с. 44-45).

Згідно досліджених в судовому засіданні письмових бюлетенів таємного голосування від 17 червня 2014 року за проект рішення сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради № 349 від 17.06.2014 року на таємне голосування було винесено питання про недовіру голові Великоберезнянської районної ради ОСОБА_5 ( т.2 а.с. 48-58).

Таке ж формулювання проекту рішення міститься в списку депутатів Великоберезнянської районної ради, які отримали бюлетені таємного голосування про недовіру голові ради та протоколу засідання лічильної комісії від 17 червня 2014 року. ( т.2 а.с. 46-47).

Згідно дослідженого в судовому засіданні оригіналу рішення сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради № 349 від 17.06.2014 року «Про звільнення з посади голови Великоберезнянської районної ради ОСОБА_5.» формулювання рішення було викладено, як висловлення недовіри та звільнення з посади голови Великоберезнянської районної ради ОСОБА_5.»

З огляду на зазначене суд констатує наступне.

Частиною четвертою статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що питання про звільнення голови ради може бути внесено на розгляд ради на вимогу не менш як третини депутатів від загального складу ради. Звільнення особи з посади голови ради не має наслідком припинення нею повноважень депутата цієї ради.

Отже, вказаною нормою чітко вказано, як на єдину підставу припинення повноважень голови районної ради - звільнення особи з посади голови.

Дана норма, на яку посилається відповідач як на підставу законності прийняття ним спірного рішення, а саме ч. 4 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не містить посилання на таку підставу для припинення повноважень голови районної ради, як висловлення йому недовіри.

Системний аналіз норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дає змогу прийти до висновку, що висловлення недовіри посадовій особі з боку представницького органу місцевої влади, як підстава припинення таких повноважень, має місце у тих випадках, коли така посадова особа не обирається відповідним представницьким органом, а саме відносно сільських селищних та міських голів, які обираються територіальною громадою і відносно яких відповідною радою може бути прийнято рішення про недовіру (п. 10 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні») та відносно голів районних та обласних державних адміністрацій, які призначаються та звільняються з посади Президентом України, і відносно яких відповідно районною або обласною радою може бути прийнято рішення про недовіру (п. 29 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

У випадку дострокового припинення повноважень голови районної ради, який обирається на посаду районною радою із числа його депутатів, єдиним юридичним механізмом припинення таких повноважень є звільнення його з посади голови ради рішенням сесії ради в порядку ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Будь-якого іншого формулювання підстав звільнення голови районної ради із займаною посади, зокрема і висловлення недовіри голові, як підстава припинення його повноважень вказана норма закону не містить.

Чітке законодавче формулювання механізму припинення проходження публічної служби посадових осіб органів місцевого самоврядування не дає підстав для їх трактування субєктами владних повновжень на власний розсуд і вимагає під час винесення таких рішень чіткого дотримання вимог закону в цій частині.

У такому випадку під час таємного голосування за прийняття спірного рішення від 17 червня 2014 року предметом голосування було питання про висловлення недовіри голові районної ради ОСОБА_5, а не питання про його звільнення, що відповідно до положень ч. 4 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не має наслідком його звільнення із посади голови районної ради та носить оціночний характер його діяльності на посаді голови ради.

Крім того, суд приходить до висновку, що пункт 1 спірного рішення відповідача № 349 від 17.06.2014 року не відповідає змісту волевиявлення депутатів районної ради, яке було покладено в проект рішення та ставилося на таємне голосування ради, оскільки проект рішення не містив формулювання звільнення ОСОБА_5 із займаної посади.

Також суд констатує, що при обговоренні спірного рішення, відповідачем не було наведено жодних мотивів, зокрема, не вказано, в чому саме проявилося невиконання чи неналежне виконання позивачем як головою районної ради службових обов'язків, що могло би бути підставою для висловлення недовіри голові районної ради.

Не зазначено жодної з передбачених ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», підстав припинення публічної служби, які б давали можливість прийняти рішення про дострокове припинення повноважень голови районної ради.

Звіт голови Великоберезнянської районної ради ОСОБА_5 на засіданні ради до прийняття сесією спірного рішення не заслуховувався.

На необхідність з'ясування вказаних обставин неодноразово звертав увагу у своїх рішеннях Вищий Адміністративний суд України (зокрема постанови від 16.04.2015 у справі № К/800/56887/14; від 17.12.2014 справа № К/800/38768/14).

За таких обставин, враховуючи наведені вище обставини справи та положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і Регламенту Великоберезнянської районної ради Закарпатської області, оцінивши оскаржувані рішення відповідача в контексті принципів, передбачених ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення щодо припинень повноважень голови Великоберезнянської районної ради Закарпатської області ОСОБА_5 відповідач діяв з порушеннями вимог закону та Регламенту, поза межами наданих повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

На думку суду рішення приймалось не обґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено, недобросовісно, нерозсудливо, без врахування та забезпечення права позивача на участь у процесі прийняття рішень.

Відповідачем не зазначено жодної з передбачених ст. 20 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», КЗпП, ЗУ «Про місцеве самоврядування» підстав припинення публічної служби, які б давали можливість прийняти рішення про дострокове припинення повноважень голови районної ради.

Не може бути правовою підставою для прийняття рішення про дострокове припинення повноважень голови райради лише одне бажання певної кількості депутатів, які невдоволені роботою цієї посадової особи.

Статтею 69 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Це стосується і органів місцевого самоврядування.

Згідно з Конституцією України держава гарантує свободу політичної діяльності, не забороненої Конституцією і законами України (частина четверта статті 15).

В адміністративній справі щодо оскарження рішення про звільнення з публічної служби суд повинен перевірити, зокрема, чи зазначені в оскарженому рішенні підстави для припинення публічної служби, якщо вони визначені законом, та чи застосовані вони обґрунтовано.

Таким чином депутати районної ради діяли всупереч вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 20 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст. 55, 75 ЗУ «Про місцеве самоврядування», КЗпП оскільки ніяким чином не обґрунтували правових підстав для звільнення позивача із займаної посади.

Порушення встановленої законодавством процедури ухвалення рішення може бути підставою для скасування цього рішення, якщо допущене порушення вплинуло або могло вплинути на його правильність.

Крім того суд звертає увагу на те , що відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 року зазначено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП) стосуються у випадках, як передбачених статтями 40,41(1) КЗпП, так і в інших випадках, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином, звільнення ОСОБА_5 фактично відбулось у період перебування його на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АГИ № 298564, виданого 18.06.2014 року Великоберезнянською районною лікарнею, відповідно до якого, у період з 27.05.2014 року по 18.06.2014 року, а спірне рішення Великоберезнянської районної ради від 17 червня 2014 року № 349 було оголошено та підписано 17.06.2014 року, тобто в день перебування позивача на лікарняному, що прямо суперечить вимогам ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з Великоберезнянської районної ради Закарпатської області на користь позивача завданої йому незаконним звільненням моральної шкоди, то така до задоволення не підлягає з наступних підстав.

У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим , що посада голови районної ради , є не тільки посадою в органі місцевого самоврядування , а насамперед виборною посадою , і безпосередньо пов»язана із загальним виборчим процесом на рівні району , зокрема , незаконне звільнення позивача з посади , з огляду на те, що така посада є публічною , до процесу діяльності голови ради прикута увага населення всього району , які є потенційними виборцями позивача , що позбавило його можливості до ухвалення судового рішення по даній справі брати участь у політичному житті краю.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

На підставі п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(далі Постанова) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З'ясуванню в даному випадку підлягає те, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд констатує , що позивачем та його представником в ході судового розгляду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи обставини справи, з'ясовані судом, підтверджені наданими сторонами та дослідженими в судовому засіданні доказами, зважаючи на те , що відповідач належним чином не обґрунтував правових підстав для звільнення позивача із займаної посади, не зазначив належних підстав припинення публічної служби, на пленарному засіданні, підстави, обґрунтування, мотиви або будь-які інші причини для звільнення з посади діючого голови ради не обговорювалися, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання незаконним рішення Великобарезнянської районної ради про його звільнення з посади голови Великоберезнянської районної ради, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи надані сторонами по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_5 в частині вимоги про визнання незаконним та скасування рішення ХХІІ сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради Закарпатської області від 17 червня 2014 року № 349 «Про звільнення з посади голови Великоберезнянської районної ради Закарпатської області ОСОБА_5.» підлягає до задоволення..

На підставі викладеного та керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 40, 233, 235, 236 КЗпП України, ст.ст. 43, 46, 55, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст.ст. 2, 6, 7, 10, 11, 12, 18, 70, 71, 86, 158 - 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ХХІІ сесії VІ скликання Великоберезнянської районної ради Закарпатської області від 17 червня 2014 року № 349 «Про звільнення з посади голови Великоберезнянської районної ради Закарпатської області ОСОБА_5.».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Великоберезнянської районної ради Закарпатської області на користь ОСОБА_5 сплачений ним судовий збір у розмірі 73 грн.08.коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: О.А. Придачук