Справа № 753/17301/16-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Оксененка О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, передбачених ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у травні 1986 р. за весь фактично відпрацьований час;

- зобов'язати здійснити перерахунок та виплату державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із заробітної плати, розрахованої на підставі довідки Бортницького ремонтно-транспортного підприємства "Агросервіс" від 19.04.1999 № 21 за весь фактично відпрацьований час, але не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та 75% від мінімальної пенсії за віком, відповідно, починаючи з 1 січня 2016 р. з урахуванням виплачених сум.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у травні 1986 р. та зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, виходячи із заробітної плати, одержаної за період роботи у зоні відчуження у травні 1986 р. протягом 3 днів, а саме: 7, 14 та 15 травня 1986 р., визначеної на підставі довідок Бортницького ремонтно-транспортного підприємства "Агросервіс" від 19.04.1999 № 21 (аркуші пенсійної справи № 47, 51) у відповідності до положень підпункту 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, з 20 березня 2016 року та здійснити відповідні виплати з урахуванням проведених виплат. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та викласти абзац 3 її резолютивної частини в наступній редакції: «зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок щомісячної державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_2, виходячи із заробітної плати, одержаної за період роботи у зоні відчуження у травні 1986 р. протягом 3 днів, а саме: 7, 14 та 15 травня 1986 р., визначеної на підставі довідок Бортницького ремонтно-транспортного підприємства "Агросервіс" від 19.04.1999 № 21 (аркуші пенсійної справи № 47, 51) у відповідності до положень підпункту 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, але не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та 75% від мінімальної пенсії за віком відповідно, з 20 березня 2016 року та здійснити відповідні виплати з урахуванням проведених виплат».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 має статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, і є інвалідом ІІ групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ступінь втрати професійної здатності 70%, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10ААА № 132284, довідкою про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності, посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 10, 11, 12, 13).

Пенсія позивача обчислена з середньомісячної заробітної плати (2501,16 грн.), отриманої за період роботи у зоні відчуження з 01.10.1989 по 30.09.1990, згідно даних довідки про заробітну плату від 16.10.2013 № 212-4770, виданої Чорнобильським спецкомбінатом.

19 липня 2016 р. позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у травні 1986 р. (а.с. 14).

Листом від 10 серпня 2016 р. відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що наявні у його пенсійній справі довідки щодо роботи в зоні відчуження у травні 1986 р. містять розбіжності, а тому необхідно надати нову форму-122 і первинні документи для здійснення зустрічної перевірки та підтвердження факту роботи в зоні відчуження (а.с. 15-16).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приймаючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визначення розміру державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, встановлених ст. 50, 54 Закону 796- ХІІ в редакції, чинній на час виникнення у позивача права на пенсію, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ст. 50 Закону 796-ХІІ (у редакції Закону від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР) особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 ст. 54 цього закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, що набрав чинності з 01 січня 2015 року, були внесені зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до чинної редакції ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, віднесеним до категорії 1, призначається державна пенсія, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 54 зазначеного Закону, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Згідно п. 3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема постановою КМУ № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012204" нормативно-правові акти КМ України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти КМ України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України,http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1607/ed_2017_01_05/pravo1/T052747.html?pravo=1 - 1607 тому числі закону про Державний бюджет України http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1655/ed_2017_01_05/pravo1/T052747.html?pravo=1 - 1655 відповідний рік.

В рішенні Європейського суду з прав людини "Великода проти України" від 03.06.2014 р., зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи, те, що позовні вимоги ОСОБА_2 ґрунтуються на ст. 50, 54 Закону 796-ХІІ у редакції, яка на час виникнення спірних правовідносин втратила чинність, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 29.05.2017р.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.