Справа № 815/2316/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Київ К/800/20364/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі: Бруй О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській областіна постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року у справі №815/2316/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (надалі - ТОВ «Автомагістраль-Південь»)

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (наділі - ДПІ у Приморському районі м. Одеси)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

ТОВ «Автомагістраль-Південь» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 13.03.2013 року №.

Справа розглядалась неодноразово. За наслідками останнього її розгляду постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2015 року, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, ухвали суду апеляційної інстанції та прийняття у справі нового рішення, яким адміністративний позов залишити без задоволення.

Позивач у письмових запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, ТОВ «Автомагістраль-Південь» просить відмовити в задоволенні касаційної скарги відповідача, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2015 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ДПІ у Приморському районі м. Одеси проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Автомагістраль-Південь» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків: Товариством з обмеженою відповідальністю «Форсаж-Медіамаркет», Товариством з обмеженою відповідальністю «Селанія», Товариством з обмеженою відповідальністю «Зінат», їх реальності та повноти відображення в обліку за травень, червень, вересень 2012 року, наслідки якої оформлено актом від 25.02.2013 року №906/22-5/34252469.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв'язку з неправомірним включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаних у ТОВ «Форсаж-Медіамаркет», ТОВ «Селанія», ТОВ «Зінат» товарно-матеріальних цінностей (технічного волокна, волокна целюлози, модифікатора бітуму), з огляду на непідтвердження реального характеру здійснених господарських операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган фактично посилався на податкову інформацію, що надійшла від органів державної фіскальної служби за місцем реєстрації контрагентів позивача, де вказано про вчинення ними з постачальниками та покупцями правочинів без мети настання реальних наслідків, обумовлених ними.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.03.2013 року №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 971800,00 грн. за основним платежем та 485900,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судові інстанції цілком обґрунтовано врахували долучені позивачем до матеріалів справи копії належним чином оформлених документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, засвідчують фактичність здійснення таких операцій, а саме: видаткових накладних; податкових накладних; товарно-транспортних накладних; платіжних доручень. Крім цього, про факт виконання спірних господарських операцій свідчать надані позивачем договір суборенди транспортних засобів, акт прийому-передачі транспортних засобів, договори відповідального зберігання.

Також, на підтвердження товарного характеру фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Автомагістраль-Південь» з ТОВ «Форсаж-Медіамаркет», ТОВ «Селанія», ТОВ «Зінат» позивачем подано нотаріально засвідчені заяви директорів вказаних постачальників, якими вони підтвердили, що на момент виконання оспорюваних поставок мали всі необхідні виробничі ресурси для здійснення господарської діяльності та виконання договірних умов перед контрагентами, а також надали документальне підтвердження наявності технічних та технологічних можливостей, докази руху активів в процесі здійснення ними господарських операцій.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про доведеність ТОВ «Автомагістраль-Південь» реального характеру оспорюваних господарських операцій.

При цьому судові інстанції цілком об'єктивно визнали необґрунтованим посилання контролюючого органу на наявну в нього податкову інформацію (результати здійснених контрольних заходів щодо постачальників позивача) як на підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальниками, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб. Проте, посадовими особами ДПІ у Приморському районі м. Одеси під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

За наведених обставин та з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судових інстанцій.

З огляду на викладене, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун