Справа № 154/285/17, 2-а/154/36/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3797/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про перерахунок та виплату надбавки до пенсії як реабілітованій особі, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - ОУПФ) в якому просила: визнати неправомірними дії відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII), ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком; зобовязати ОУПФ здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону №1788-XII в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, починаючи з належного моменту з урахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон повязує зміну чи припинення таких виплат.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона отримує пенсію за віком з урахуванням підвищення до пенсії як реабілітованій особі, розмір якої не відповідає розміру, встановленому п. «г» ст.77 Закону №1788-XII.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 лютого 2017 року у справі №154/285/17 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ОУПФ щодо невиплати позивачці надбавки до пенсії як члену сім'ї політично репресованого, згодом реабілітованого і яку було примусово переселено в розмірі, передбаченому п. «г» ст.77 Закону №1788-XII із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону №1058-IV, починаючи з 16.07.2016 з врахуванням виплачених сум. Зобов'язано відповідача проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до пункту п. «г» ст.77 Закону №1788-XII в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, починаючи з 16.07.2016 з врахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон пов'язує зміну чи припинення таких виплат. В решті позовні вимоги залишити без розгляду.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. У поданій апеляційній скарзі зазначає, що виплата підвищення до пенсії громадянам, які є членами сімей осіб, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 16.07.2008 №654. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» (далі Постанова) розмір якої становить 43,52 грн. Положення ж Закону №1788-XII застосовуються лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років; в частині розмірів надбавок та підвищень з 01.01.2004 зазначений Закон втратив законну силу у звязку з прийняттям Закону №1058-IV.

Позивач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи та нормами чинного законодавства підтверджується право позивача на виплату підвищення до пенсії, як члена сімї, якого було примусово переселено, у розмірі, передбаченому п. «г» ст.77 Закону №1788-XII, із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону №1058-IV.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є реабілітованою особою на підставі ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (далі Закон №3812-XII, а.с.8).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОУПФ та отримує пенсію за віком, із врахуванням підвищення до пенсії як член сімї громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані.

Розмір виплаченого підвищення до пенсії становить 43,52 грн, який обрахований відповідно до пп.2 п.4 Постанови.

Вважаючи, що підвищення до пенсії як реабілітованому громадянину їй виплачують у меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Із змісту ст.3 Закону №3812-XII передбачається, що підлягають реабілітації всі громадяни, заслані і вислані з постійного місця проживання та позбавлені майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім'ями.

Згідно п. «г» ч.1 ст.77 Закону №1788-XII громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50%, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 2 цього ж Закону встановлено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; визначення права на призначення соціальної допомоги; визначення державних соціальних гарантій і стандартів обслуговування та забезпечення в галузях охорони здоров'я, освіти, соціального обслуговування та інших.

Відповідно до п.6 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом №1788-XII. Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

З матеріалів справи видно, що позивачці виплачується підвищення до пенсії в розмірі, встановленому Постановою, що становить 43,52 грн, тобто в розмірі, меншому, ніж той, що гарантований п. «г» ст.77 Закону №1788-XII.

Згідно з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 20.03.2002р. №5-рп/2002 право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

З огляду на це, Постанова є підзаконним актом, при цьому норми Закону №1788-XII мають вищу юридичну силу, а тому підлягають до застосування у спірних відносинах.

Відтак, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачці, як особі, що реабілітовано, підлягають застосуванню приписи п. «г» ст.77 Закону №1788-XII, а не норми Постанови, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Судом першої інстанції вірно застосовано приписи ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, так як розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами лише цього Закону, чинним законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, тому слід застосовувати цей розмір.

Зважаючи на вище викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідача проводити нарахування та виплату підвищення до пенсії, як реабілітованій особі відповідно до п. «г» ч.1 ст. 77 Закону №1788-XII із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону №1058-IV, починаючи з 16.07.2016. При цьому, судом також дотримано вимоги статтей 99, 100 КАС та задоволено позовні вимоги в межах шестимісячного строку.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст виготовлений 29 травня 2017 року.