Справа № 822/407/16
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" травня 2017 р. К/800/27945/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Олендер І.Я.
розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кам'янець-Подільськавтоагрегат»

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2016 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року

у справі № 822/407/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Кам'янець-Подільськавтоагрегат»

до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Кам'янець-Подільськавтоагрегат» (далі - позивач, ПАТ «Кам'янець-Подільськавтоагрегат») звернулось до суду з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі - відповідач, Кам'янець-Подільська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Кам'янець-Подільськавтоагрегат», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Кам'янець-Подільською ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Кам'янець-Подільськавтоагрегат» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2014 р., про що складено акт №816/22-09-22-01/00232130 від 18.11.2015 р.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем пп. 138.1.1 п. 138, п. 138.2, п.138.6, п. 138.8, п.138.10 ст. 138, п. 198.5, ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до: заниження податку на прибуток за 2014 р. в сумі 74601 грн.; завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 р. в сумі 291326 грн.; заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, всього в сумі 22250 грн. за січень-лютий та жовтень-листопад 2014 р.; завищення суми зарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість всього в сумі 7199 грн. за березень-травень 2014 р.; завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за грудень 2014 р. в сумі 8722 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.11.2015 року: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 74601 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 18650,25 грн.; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 22250 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 11125 грн.; №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 15921 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали обґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим не може повністю погодитися суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з акта перевірки, ПАТ «Кам'янець-Подільськавтоагрегат» реалізовано готової продукції (вузли, деталі, запчастини до автомобілів КрАЗ) за цінами, нижчими від її собівартості. При цьому у вересні 2014 р. позивачем було придбано у ПАТ "АвтоКрАЗ" автомобільне шасі КрАЗ в кількості 1 шт на суму 1043760 грн. (в т.ч. ПДВ 173960 грн., тобто вартість придбання шасі становить 869800 грн.), а в жовтні 2014 р. вказане шасі реалізовано на експорт ООО "ТД "РУСКРАЗ" (м. Москва, РФ) на суму 2515000 рос. руб., що в еквіваленті (по курсу 0,31634 грн./руб.) становить 795595,10 грн. (накладна №352 від 17.10.2014 р., МД №012196 від 17.10.2014 р.).

Згідно з п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. "г" п.п.198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

За приписами п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Крім цього, відповідно до п.п. 138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно п.138.6 ст.138 ПК України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Відповідно до п.138.8 ст.138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, згідно наведених норм податкового кодексу діяльність особи, пов'язана з реалізацією товарів, надання послуг повинна бути направлена на отримання доходу, що є метою одержання економічного ефекту від результатів господарської діяльності (діловою метою). Зв'язок витрат платника податків із його господарською діяльністю пов'язується можливість віднесення витрат на оплату товарів (послуг) до складу витрат, а сум податку на додану вартість у їх ціні до складу податкового кредиту.

Разом з тим колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції. Проте віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною, нижчою за виробничу собівартість.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за потрібне зауважити, що судам першої та апеляційної інстанцій, для правильного вирішення справи, необхідно проаналізувати господарські операції позивача з контрагентами, ділову мету з урахуванням ризиків підприємницької діяльності, коливання курсу іноземних валют, встановлених Національним банком України.

Згідно з ч. 1 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв'язку з чим судові рішення підлягають скасуванню, а справа підлягає направленню на новий розгляд.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214-215, 220, 222, 229, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кам'янець-Подільськавтоагрегат» задовольнити частково.

2.Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року скасувати.

3.Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

4.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

І.Я. Олендер