Справа № 820/199/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"26" травня 2017 р. № 820/199/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Хмелівська Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання на 204666,11 грн., в тому числі, за податковими зобов'язаннями 163732,88 грн. та за штрафними санкціями 40933,23 грн.; рішення № від 01.09.2016 р. про застосування штрафних санкцій на суму 25125,97 грн.; вимогу №Ф- від 01.09.2016 р. щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на суму 222487,75 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладання трудового до говору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютно го та іншого законодавства ФО-П ОСОБА_1.

За результатами зазначеної перевірки було складено акту № 2222/20-31-13-04-08/НОМЕР_1 від 17.08.2016 року, на підставі якого було податкове повідомлення - рішення № від 01.09.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання на 204666,11 грн., в тому числі, за податковими зобов'язаннями 163732,88 грн. та за «штрафними санкціями 40933,23 грн., рішення № від 01.09.2016 про застосування штрафних санкції на суму 25125,97 грн., та вимогу № Ф- від 01.09.2016 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на суму 222487,75 грн.

Позивач з зазначеним податковим повідомленням - рішенням № від 01.09.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання на 204666,11 грн., в тому числі, за податковими зобов'язаннями 163732,88 грн. та за «штрафними санкціями 40933,23 грн., рішенням № від 01.09.2016 про застосування штрафних санкції на суму 25125,97 грн., та вимогою № Ф- від 01.09.2016 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на суму 222487,75 грн. не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що податкове повідомлення - рішення № від 01.09.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання на 204666,11 грн., в тому числі, за податковими зобов'язаннями 163732,88 грн. та за «штрафними санкціями 40933,23 грн., рішення № від 01.09.2016 про застосування штрафних санкції на суму 25125,97 грн., та вимога № Ф- від 01.09.2016 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на суму 222487,75 грн. є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідачем на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п. 77.1 п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ зі змінами та доповненнями, на підставі статті 13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", наказу ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №182 від 02.06.2016р. та плану - графіка на 2 квартал 2016 року проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФО-П ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти Нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р.

За наслідками перевірки було складено акт № 2222/20-31-13-04-08/НОМЕР_1 від 17.08.2016 року, яким встановлено порушення позивачем :

- п. 177.2, п. 177.4 ст.177, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ із змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 163732,88 грн., в т.ч.: за 2013р. в сумі - 31887,87 грн., за 2014р. в сумі -42234,77 грн. та за 2015р. в сумі - 89610,24 грн.;

- абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2, п. 8 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " із змінами; та доповненнями, в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 222487,75 грн. у т.ч. за 2013р. в сумі - 57529,55 грн., за 2014р. в сумі - 80749,92 грн. та за 2015р. в сумі - 84215,28 грн.;

-п.177.10 ст.177, п 178.6 ст. 178 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ із змінами та доповненнями, а саме неналежне ведення обліку доходів та витрат.

На підставі вище зазначено акту перевірки відповідачем було податкове повідомлення - рішення № від 01.09.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання на 204666,11 грн., в тому числі, за податковими зобов'язаннями 163732,88 грн. та за «штрафними санкціями 40933,23 грн., рішення № від 01.09.2016 про застосування штрафних санкції на суму 25125,97 грн., та вимогу № Ф- від 01.09.2016 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на суму 222487,75 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що підставою для винесення оскаржених податкових повідомлень - рішень є посилання відповідача, що позивачем під час проведення перевірки були надані копії документів (фактури) на послуги ремонту за кордоном власного вантажного транспорту VOLVO FL6 AX6458 BC фірмою «OMEGA-TRANS S.C.». які були складені іноземною мовою (польскою) та з яких є не зрозумілим які саме запчастини та ремонтні роботи виконані та чи прямо пов'язані ці витрати з діяльністю позивача.

У зв'язку з чим відповідачем було зроблено висновок про неможливість підтвердження витрат на оплату рахунків складених іноземною мовою за 2013 р. на суму 487020,05 грн., за 2014 р. на 127246,31 грн., за 2015 р на 332609,74 грн та витрат 37895,26 грн. які не підтверджені жодним первинним документом, але враховані платником до декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік.

Суд зазначає, що в судовому засіданні представник позивача підтвердив висновки акту перевірки, що під час перевірки були надані первинні бухгалтерські документи складені іноземною мовою без відповідного перекладу та не було надано документів на витрат у сумі 37895,26 грн.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - Кодексу) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з частинами першою та другою ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для бухгалтерського обліку господарських операцій підставою є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції

і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципах загальності оподаткування, рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності тощо (ст. 4 Кодексу).

Відповідно до ст. 10 Конституції України українська мова визнана державною.

Статтею 1 Закону України від 03 липня 2012 року № 5029-VI «Про засади державної мовної політики» (далі - Закон № 5029) передбачено, що державна мова - закріплена законодавством мова, вживання якої обов'язкове в органах державного управління та діловодства, установах і організаціях, на підприємствах, у державних закладах освіти, науки, культури, в сферах зв'язку та інформатики, тощо.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про обгрунтованість в цій частині висновків акту перевірки № 2222/20-31-13-04-08/НОМЕР_1 від 17.08.2016 року.

Також відповідачем під час проведення відповідачем було встановлено порушення позивача, а саме віднесення до валових витрат позивача витрати на відрядження за кордон та на території України за 2013 рок у сумі 149737,0 грн, за 2014 р., у сумі 136534, 00 грн та у 2015 у сумі 109925,00грн.

Суд зазначає, що в судовому засіданні представником позивача не заперечувався факт міднення вище зазначених сум до валових витрат.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців визначений ст. 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ).

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПКУ об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи -підприємця.

Пунктом 177.4 ст. 177 ПКУ визначено перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування. Однак, даний перелік не містить витрат, які понесені фізичною особою - підприємцем на загальній системі оподаткування у зв'язку з особистим відрядженням.

Відповідно до п. 138.1 ПКУ витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п. 138.4, 138.6 - 138.9, пп. 138.10.2- 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11ПКУ .Згідно ізпп. «ґ» пп. 138.10.3 ПКУ до витрат платника податку включаються витрати на відрядження працівників, які зайняті збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Підпунктом 140.1.7 ПКУ передбачені особливості визначення витрат подвійного призначення, зокрема, до складу витрат відносяться витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат.

Зазначені в абзаці першому цього підпункту витрати можуть бути включені до складу витрат платника податку лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо. Не дозволяється включати до складу витрат на харчування вартість алкогольних напоїв і тютюнових виробів, суми «чайових», за винятком випадків, коли суми таких «чайових» включаються до рахунку згідно із законами країни перебування, а також плату за видовищні заходи. До складу витрат на відрядження відносяться також витрати, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв'язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон - не вище 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

Враховуючи вищевикладене, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право включити до складу витрат лише ті витрати, які пов'язані з відрядженням найманого працівника, який безпосередньо зайнятий у збуті товару, виконанні робіт або наданні послуг.

При цьому, якщо діяльність найманого працівника не пов'язана зі збутом товару, виконанням робіт та наданням послуг, то витрати, які понесені таким працівником під час відрядження, відшкодовуються фізичною особою - підприємцем за власний рахунок та не включаються до складу витрат платника податків.

Аналізуючи вище зазначені положення суд приходить до висновку, що фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування не має право включати до складу витрат суму коштів, витрачених нею під час особистого перебування у відрядженні, оскільки дані витрати не містяться в переліку витрат визначених п. 177.4 ст. 177 ПКУ.

Враховуючи вище викладене суд зазначає, що висновки відповідача викладені у акті перевірки № 2222/20-31-13-04-08/НОМЕР_1 від 17.08.2016 року знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а отже податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання на 204666,11 грн., в тому числі, за податковими зобов'язаннями 163732,88 грн. та за штрафними санкціями 40933,23 грн.; рішення № від 01.09.2016 р. про застосування штрафних санкцій на суму 25125,97 грн.; вимогу №Ф- від 01.09.2016 р. щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на суму 222487,75 грн. винесено Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Щодо посилання позивача, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встанов лено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізи чних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Ка бінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевір ки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України то зазначене посилання суд вважає необґрунтованим оскільки по суб'єктах господарювання з обсягом доходів до 20 млн. грн. за попередній календарний рік та /або діяльність яких не пов'язана з імпортуванням, виробництвом та реалізацією підакцизних товарів, перевірки підлягають (залежно від обраної системи оподаткування) питання повноти нарахування та сплати ПДФО, єдиного соціального внеску , а також відшкодування ПДВ ( у разі декларування платником бюджетного відшкодування з ПДВ ) та дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій .

З метою реалізації п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 2015 року № 892 «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби», керуючись Порядком здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, наказу ДФС України від 24.02.2016 року № 174 «Про реорганізацію деяких територіальних органів ДФС у Харківській області», наказу ДФС України від 18.03.2016 року № 229 «Про внесення змін до наказу ДФС від 25.12.2015 № 996», наказу Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 07.04.2016 року № 175 «Про введення в дію штатного розпису на 2016 рік », у травні - червні 2016 року проводилась реорганізація Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області шляхом приєднання до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішень - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 26 травня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.