Справа № 823/356/17
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/356/17 Головуючий у 1-й інстанції:Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Кривохижій О.О.,

за участю представників відповідачів - Конакової В.О., Гаврилюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Генеральної прокуратури України та прокуратури Черкаської області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України, прокуратури Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України, прокуратури Черкаської області про визнання протиправними дій щодо невиплати грошової допомоги у зв'язку з виходом ОСОБА_4 на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ; зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу у зв'язку з виходом ОСОБА_4 на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, представником Генеральної прокуратури України та прокуратури Черкаської області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом прокуратури Черкаської області від 28.04.2014 № 315к позивача звільнено з посади заступника прокурора Жашківського району на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Також, наказом прокуратури Черкаської області від 30.04.2014 № 325к відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 позивачу визначено виплатити грошову допомогу у розмірі 11-місячного заробітку з якого обчислена пенсія.

В подальшому, на підставі Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» наказом в.о. прокурора Черкаської області від 30.10.2014 № 937к скасовано наказ № 325к від 30.04.2014, яким позивачу призначено виплату грошової допомоги, у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності.

Крім того, листом першого заступника Генерального прокурора України від 23.01.2017 № 18-65вих-17 позивачу роз'яснено, що станом на 01.04.2014 норма, яка передбачала право на виплату грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ відсутня, тому з огляду на викладене правові підстави для виплати грошової допомоги, прокурорам які вийшли на пенсію починаючи з 01.04.2014, відсутні.

Вважаючи вказані дії прокуратури Черкаської області та Генеральної прокуратури України щодо невиплати грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на призначення грошової допомоги, передбаченої частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII), оскільки зміни до Закону України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-VII) щодо виключення частини шістнадцятої статті 50-1 на підставі абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу II Закону № 1166-VII набрали чинності з 1 травня 2014 року (пункт 2 Прикінцевих положень Закону № 1166-VII), а позивача звільнено з посади заступника прокурора 28 квітня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-XII прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Пунктом 3 розділу II Закону № 1166-VII внесено зміни до Закону № 1789-XII. Зокрема, абзацом другим підпункту 3 пункту 3 розділу II Закону № 1166-VII зі статті 51-1 Закону N 1789-XII виключено частину шістнадцяту.

Згідно з абзацом першим пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1166-VII зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 1 квітня 2014 року, крім, зокрема, абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу II, який набирає чинності з 01 травня 2014 року.

Тобто, зміни, якими, зокрема, було виключено частину шістнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-XII, набрали чинності з 1 травня 2014 року.

Аналогічний правовий висновок містить постанова Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 21-569а16 №21-569а16 і постанова Верховного Суду України від 17 травня 2016 року у справі № 21-569а16.

Відповідно до ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що позивача з посади заступника прокурора Жашківського району звільнено з 28 квітня 2014 року на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, проте грошову допомогу на підставі частини шістнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-XII йому виплачено не було.

За таких обставин, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції, що позивач має право на призначення грошової допомоги, передбаченої частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-XII, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Стосовно доводів апелянта про те, що позивачем пропущено передбачений ч.3 ст.99 КАС України місячний строк звернення до суду для захисту своїх прав, колегія суддів зазначає, що вони є безпідставними, з огляду наступне.

Виходячи з положень, викладених у частинах першій, третій статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду з справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При тлумаченні вище згаданої норми, Верховний Суд України в постанові від 16 травня 2011 року (справа №21-29-а11) зазначив, що під іншими законами розуміються закони, які встановлюють строки звернення до адміністративного суду з вимогою вирішити публічно - правовий спір.

Одним із таких законів є Кодекс Законів України про працю (далі - КЗпП), згідно із ч. 2 ст. 233 якого у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Крім того, відповідно до ст. 12 Конвенції МОП № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» 1982 року, працівник, трудові відносини з яким було припинено, має право відповідно до національних законодавства й практики на: a) вихідну допомогу або інші аналогічні види допомоги у зв'язку з припиненням трудових відносин, розмір якої залежить, зокрема, від стажу роботи й розміру заробітної плати, і котрі виплачуються безпосередньо роботодавцем або з фонду, створеного з внесків роботодавців.

Частиною першою статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входять: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

З огляду на викладене, як вірно зазначено судом першої інстанції, одноразова грошова допомога, яку просить стягнути позивач, є компенсаційною виплатою та входить до системи оплати праці.

Таким чином, позивач має право звернутися до адміністративного суду за вирішенням вказаного спору без обмеження будь-яким строком, відповідно до приписів ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Генеральної прокуратури України та прокуратури Черкаської області залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 29 травня 2017 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.