Справа № 820/1607/17
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

24 травня 2017 р. справа № 820/1607/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., суддів: Рубан В.В., Волошин Д.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Тхук до Державної міграційної служби України, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 Тхук звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог просить суд скасувати п. 26 (п. п. 26.1.-26.3.) Наказу Державної міграційної служби України №104 від 14.08.2015р. про скасування деяких рішень про видачу посвідок на постійне проживання щодо громадянина ОСОБА_2 Республіки Вєтнам ОСОБА_1 Тхук, 06.06.1967р. н.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що він звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з заявою про обмін посвідки на постійне місце проживання у звязку з непридатністю її для подальшого використання. 06.04.2017р. Позивач отримав у ГУ ДМС України в Харківській області лист, з якого дізнався що згідно обліків ГУ ДМС України в Харківській обл., йому скасовано посвідку на постійне проживання в Україні згідно з рішенням ДМС України від 16.08.2015р. Копію рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну Позивачу надано не було. Позивач вважає що дії відповідача є неправомірними, та таким, що не відповідають вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

В судове засідання Позивач не з'явився, до канцелярії суду 21.04.2017р. надав клопотання про розгляд справи без його участі та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи до судового засідання прибув. Через канцелярію суду подав заперечення в яких просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у письмовому провадженні, оскільки відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, визначені цією статтею, і прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутні потреби заслухати свідка чи експерта.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно до вимог статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2017р. Позивач, ОСОБА_1 Тхук, звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з заявою про обмін посвідки на постійне місце проживання у звязку з непридатністю її для подальшого використання.

06 квітня 2017р. Позивач отримав у ГУ ДМС України в Харківській області лист, з якого дізнався що згідно обліків ГУ ДМС України в Харківській обл. гр. ОСОБА_3 Республіки Вєтнам ОСОБА_1 Тхук скасовано посвідку на постійне проживання в Україні згідно з рішенням ДМС України від 16.08.2015р. Копію рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну йому надано не було.

Лист гр. ОСОБА_1 Тхук вручено 06.04.2017р. за № 04/1-8072. Рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_1 Тхук раніше не надсилалося поштою та Позивачем не отримувалось, тому відлік строку позовної давності слід вважати з 06 квітня 2017 року відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України.

Згідно п.п. 26.1-26.2 п. 26 Наказу Державної міграційної служби України №104 від 14.08.2015р., на підставі висновку ГУДМС у Харківській області від 25.03.2015р. стосовно ОСОБА_1 Тхук, повністью скасовано рішення відділу ГП та ІС УМВС України в Харківській області від 07.11.2002р. про документування посвідкою на постійне проживання громадянина ОСОБА_2 Республіки Вєтнам ОСОБА_1 Тхук,06.06.1967р. н.; видані на підставі цього рішення посвідки на постійне проживання серії ХР №07893 від 15.11.2002р.,серії №11420 від 13.09.2004 та серії ІН №082013 від 04.11.2014р. визнано недійсними та такими, що підлягають скасуванню.

Нормативно-правовими актами, що регулюють правовідносини щодо видачі Посвідки на постійне проживання та скасування дозволу на імміграцію є Закон України «Про імміграцію» від 07.06.2001р. № 2491 -III та Постанова Кабінету Міністрів України про «Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» від 28.03.2012 р. № 251.

Згідно з ст. 13 Закону №2491-ІІІ орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживанням особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України « Про імміграцію» від 07.06.2001р. №2491-ІІІ спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкуванні йому органи приймають рішення про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

При прийняті Рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_1 Тхук Відповідач не запросив Позивача для надання особистих пояснень та не надіслав копію даного Висновку, чим порушив його право на захист своїх прав і законних інтересів та оскарження. Позивачка з 1989 року проживає в Україні. За весь час проживання на Україні не порушував чинного законодавства України, в тому числі про правовий статус іноземців, не вчиняла злочини.

У м. Харкові Позивач проживає з родиною: дружиною Дуонг Тхі Нхунг, 15.09.1968р.н., яка має дозвіл на імміграцію в Україну як дружина іммігранта та дітьми ОСОБА_1 Тхі Хієн, і 09.07.1996р.н. та ОСОБА_4 Чунг, ІНФОРМАЦІЯ_1, які є громадянами України.

Згідно статті 2 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України № 2491-ІІІ від 07 червня 2001 року "Про імміграцію".

Відповідно до частини 1 абзаців першого і четвертого статті 1 Закону № 2491-ІІІ імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Статтею 6 Закону № 2491-ІІІ визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.

Відповідно до п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» від 28.03.2012р. №251 департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний терміни подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

В ході розгляду зазначеної справи, відповідачем не надано доказів повідомлення Позивача про призначення і проведення перевірки щодо правомірності надання ОСОБА_1 Нгієп дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне проживання в Україні.

Дозвіл на імміграцію позивач має на підставі п. 4 Розділу V Прикінцеві положення Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001р. №2491-ІІІ відповідно до якого дозвіл на імміграцію в Україні мають іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом СРВ та Урядом СРСР про направлення «Про направлення і прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організації СРСР» від 02.04.1981 року.

Згідно з Постановою КМУ «Про затвердження Порядку формування квоти імміграції, Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень, Порядку оформлення і видачі посвідки на постійне проживання» від 26.12.2002р. №1983р. відповідно до вступної частини постанова видана на виконання ст. 5 Закону України «Про імміграцію», яка була видана з прострочкою встановленого терміну понад 1 рік 2 місяці. З цих підстав строки зазначені в Прикінцевих положеннях Закону України «Про імміграцію» для подання заяв про документування були продовжені до 26.06.2003р. протягом шести місяців з дня прийняття Постанови КМУ № 1983.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

- з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

- іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

- дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

- це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

- іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

- в інших випадках, передбачених законами України.

Суд вважає, що у відповідності до наведеного немає жодних правових підстав, за яких громадянину ОСОБА_1 Тхук може бути скасовано дозвіл на імміграцію.

Рішення Відповідача позбавляє Позивача права на постійне проживання в Україні та порушує його права і законні інтереси, як іноземця, оскільки змушує його виїхати з України.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що п. 26 (п.п.26.1-26.3) Наказу Державної міграційної служби України №104 від 14.08.2015р. про скасування деяких рішень про видачу посвідок на постійне постійне проживання щодо громадянина ОСОБА_2 Республіки Вєтнам ОСОБА_1 Тхук, 06.06.1967р.н. прийнято всупереч вимогам законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Як встановлено приписами ст. 19 Конституції України відповідач - суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Тхук в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 128, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 Тхук до Державної міграційної служби України, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати п. 26 (п. п. 26.1.-26.3.) Наказу Державної міграційної служби України №104 від 14.08.2015р. про скасування деяких рішень про видачу посвідок на постійне проживання щодо громадянина ОСОБА_2 Республіки Вєтнам ОСОБА_1 Тхук, 06.06.1967р. н.

Стягнути на користь ОСОБА_1 Тхук (РНОКПП НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя М.М.Панов

Судді В.В.Рубан

ОСОБА_5