Справа № 463/1742/17
Суддя: Лакомська Ж. І.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року суддя Личаківського районного суду м. Львова - Лакомська Ж. І. розглянувши в порядку скороченого провадження у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Львові про зобов'язання встановити до пенсії підвищення, як реабілітованому громадянину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просив зобов'язати відповідача встановити йому надбавку до пенсії з 01.01.2017 року, як реабілітованому громадянину, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позов мотивує тим, що він належить до категорії громадян, які були реабілітовані на підставі ст. 1 Закону України РСР від 17.04.1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». У відповідності з п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, згідно зі ст.1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій» призначена пенсія підвищується на 50% мінімальної пенсії за віком, а членам їх сімей - на 25%. Проте відповідач з посиланням на п. 4 постанови Кабміну України № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», виплачує підвищення до пенсії всього 54,40 грн. на місяць. Оскільки Закон України «Про пенсійне забезпечення» має вищу юридичну силу ніж постанови Кабміну України, просив зобов'язати відповідача встановити йому надбавку до пенсії з 01.01.2017 року, як реабілітованому громадянину, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 05.04.2017 року відкрито в порядку ст. 183-2 КАС України, суддею відкрито скорочене провадження до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про зобов'язання до вчинення дій.

Згідно постанови КМУ від 21.12.2016 року № 988 «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», здійснено злиття окремих органів Пенсійного фонду України. В наслідок чого, Управління пенсійного фонду України у Личаківському районі змінило назву на Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Львові, тому належним відповідачем слід вважати Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Львові

У письмових запереченнях Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Львові, отриманих судом 03.05.2017 року, відповідач зазначив, що ознайомившись із позовною заявою, вважає її безпідставною, оскільки органи Пенсійного фонду діють в межах наданих повноважень та чинних нормативно-правових актів з питань пенсійного забезпечення, в тому числі, що стосуються осіб, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей.

Згідно з п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянам, які гобгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначенні пенсії підвищуються на 50 %, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - призначенні пенсії підвищуються 25 % мінімальної пенсії за віком. Розмір підвищень до пенсії реабілітованим громадянам та членам їх сімей визначався постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", виходячи з розрахованої величини 19,91 грн. Тобто, розмір підвищень вказаній категорії реабілітованих громадян становив, відповідно, 9,96 грн. і 4,98 грн. на місяць. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654, з 01.09.2008 ця величина становить 54,40 грн. і 43,52 грн. на місяць. Відповідно до ст.28 Закону України "'Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з даним Законом. Відповідно до п. 6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата надбавок і підвищень здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти на виплату підвищення, особі яка необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, враховані в Державному бюджеті України у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654. Бюджетні призначення на виплату підвищень у інших розмірах, ніж у вказаній постанові, не передбачені. Згідно довідки про реабілітацію, позивачу було встановлено підвищення до пенсії як реабілітованому у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із встановленої на той розрахункової величини розміру мінімальної пенсії за віком, яка застосовувалась при обчисленні відповідних підвищень і надбавок до пенсії (19,91 грн. х 50%), на сьогодні виплачується - 54,40 грн. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років (Пункт розділу XV доповнено абзацом другим згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 3108-ІУ від 17.11.2005 р). В частині розмірів надбавок та підвищень з 01.01.2004 р. Закон України "Про пенсійне забезпечення" не діє. Разом з тим, звертає увагу суду на ту обставину, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 25.01.2012 року № 1-11/2012 зазначив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема, питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України є складовою бюджетного законодавства відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України підчас вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Крім того, зазначеним рішенням Конституційного суду України визнано такими, що відповідають Конституції (є конституційними) повноваження держави встановлювати зміст та обсяг соціальних виплат залежно від її соціально-економічних можливостей і змінювати порядок і розмір існуючих соціальних виплат та соціальної допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Тому, вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, а виплата позивачу підвищення до пенсії, як реабілітованому здійснюється відповідно до чинного пенсійного законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», дія якого поширюється на осіб, необґрунтовано засуджених судами України або репресованих на території республіки іншими державними органами в будь-якій формі, включаючи позбавлення життя або волі, переселення в примусовому порядку, вислання і заслання за межі республіки, позбавлення громадянства, примусове поміщення до лікувальних закладів, позбавлення чи обмеження інших громадянських прав або свобод з мотивів політичного, соціального, класового, національного і релігійного характеру.

Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» встановлено, що реабілітованими є, зокрема, особи, які з політичних мотивів були необгрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», реабілітованим громадянам відповідно до статті 1 цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Аналогічні норми закріплені в ст. 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначені пенсії підвищуються: громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається з довідки № 13/7816-92 від 11.11.1992 року (а.с. 2), позивач має статус реабілітованої особи на підставі ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991 року. На даний час перебуває на обліку у відповідача та отримує підвищення до пенсії у розмірі 54,40 грн. відповідно до постанови КМУ від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», як репресована і згодом реабілітована особа.

З урахуванням пріоритетності законів над підзаконними актами, слід прийти до висновку, що при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, підлягає застосуванню п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не постанова КМУ від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, а положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не є перешкодою для застосування величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї ст., мінімального розміру пенсії за віком.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачу у передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» розмірі не встановлено.

При цьому, відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбаченого п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підвищення до пенсії, не може бути причиною невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Наведене свідчить, що надбавка до пенсії в розмірі 54,40 грн., яке щомісячно виплачується позивачу як реабілітованій особі, виплачується у розмірі меншому, ніж передбачено законом.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Тому суд, з врахуванням вимог позивача та вищенаведених обставин, вважає за необхідне, визнати протиправною бездіяльність Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Львові щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення як реабілітованому громадянину у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов'язати Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Львові провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення як реабілітованому громадянину у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.01.2017 року.

Керуючись ст.ст. 7-12, 161-162, 167, 183-2 КАС України, ст. ст. 8, 19, 22, 46 Конституції України, ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Львові щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення як реабілітованому громадянину у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Львові провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення як реабілітованому громадянину у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.01.2017 року.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга в порядку і в строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Лакомська Ж. І.