Справа № 807/1569/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1569/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Гаврилка С.Є., суддів: Рейті С.І. та Луцович М.М.,

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.,

за участі сторін:

позивача не зявився;

представника позивча - не зявився;

представника відповідача 1 Національної поліції України ОСОБА_1

представника відповідача 2 Центральної атестаційної комісії № 2 апарату Національної поліції України - не зявився;

представника відповідача 3- Департаменту захисту економіки Національної поліції України - не зявився;;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій, рішень протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 23 травня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 25 травня 2017 року.

24 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Національної поліції України та до Національної атестаційної комісії Національної поліції України, якою із врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 26 грудня 2016 року просив суд: "1. Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестації оперуповноваженого по управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_2 на підставі наказу Національної поліції України від 26 листопада 2015 року № 116 "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України"; 2. Визнати протиправними та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України щодо невідповідності оперуповноваженого по управлінню захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, капітана поліції ОСОБА_2 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність; 3. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України №331 о/с від 16 грудня 2016 року "по особовому складу" в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_2 зі служби в поліції; 4. Поновити ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України; 5.Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України середній заробіток на час вимушеного прогулу з моменту звільнення по момент винесення рішення судом; 6. Стягнути з відповідачів на мою користь понесені судові витрати( картка платника податків №)".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року, яка занесена до журналу судового засідання, було залучено в якості відповідача 3: Департамент захисту економіки Національної поліції України (Т. 1 а.с.а.с.246-248).

Позовні вимоги мотивовані наступним. У період з 23 серпня 2016 року ОСОБА_2 пройдено наступні етапи атестування, які визначені Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом МВС України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі по тексту Інструкція), а саме тестування загальних навичок, у ході якого він набрав 24 бали, тестування на знання законодавчої бази (професійний тест), в результаті якого він набрав 37 балів, загалом 61 бал, а також тестування на доброчесність (тести ?MIDOT?), результати проходження якого йому не відомі. Після того, 01 вересня 2016 року ОСОБА_2 проходив співбесіду, що проводилась центральною атестаційною комісією Національної поліції України. 09 вересня 2016 року його ознайомлено із змістом атестаційного листа відповідно до якого щодо позивача прийнято висновок, визначений підпунктом 4 пункту 115 розділу IV Інструкції: "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність". Проте в межах передбачених строків, ОСОБА_2 була подана скарга на висновок центральної атестаційної комісії Національної поліції України в м. Києві де 15 вересня 2016 року проходив співбесіду. 21 вересня 2016 року позивача ознайомлено із змістом атестаційного листа відповідно до якого щодо останнього прийнято висновок Центральною апеляційною атестаційною комісією Національної поліції України про "відхилення скарги поліцейського". З прийнятим рішенням позивач не згідний вважає, що будь-яких правових (законних) підстав для проведення його атестації, визначених статтею 57 частини 2 Закону України "Про Національну поліцію", не було, а відтак відповідне звільнення є протиправне.

У судове засідання 22 травня 2017 року позивач та його представник не зявилися, було надано суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та було зазначено, що від позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат на правову допомогу відмовляється.

Представник Національної поліції України у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог у повному обсязі з мотивів наведених у письмових запереченнях та просив суд відмовити позивачеві в задоволені адміністративного позову повністю. Заперечуючи проти позову, представник відповідача, зокрема, зазначив, що сам позивач з метою подальшої служби в поліції виявив бажання встановлення йому відповідності займаній посаді , а також можливого карєрного росту, пройти атестування в порядку визначеному наказом МВС України від 17 листопада 2015 року №1465, яке йому було забезпечене відповідним структурним підрозділом НПУ. За наслідками проведеної співбесіди комісією було одноголосно відносно позивача прийнято передбачене розділом 4 пунктом 15 підпунктом 4 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських рішення . Окрім того, обґрунтованість прийнятого рішення у встановленому порядку перевірено центральною апеляційною атестаційною комісією №1 НП України, яка за наслідками розгляду скарги позивача одноголосно її відхилила. Департаментом захисту економіки Національної поліції України з урахування обовязку реалізації прийнятого 1 вересня 2016 року атестаційною комісією висновку видано наказ від 16 грудня 2016 року №331 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції за п. 5 частини 1 статті 77 Закону Про національну поліцію. Відтак порядок проведення атестування та висновки (рішення) оформленні відповідним протоколом прийнятті в межах повноважень та в спосіб встановлений законом. А тому, просять суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник Департаменту захисту економіки Національної поліції України у судове засідання не зявився. Однак, в матеріалах справи наявні письмові заперечення останнього проти позову. Відповідно до яких, відповідач 3 заперечує проти позову та вважає його необґрунтованим та безпідставним, оскільки позивач з власної ініціативи прийняв рішення щодо проходження атестування та зареєструвався в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі , чим підтвердив свою згоду пройти атестування з встановлення своєї відповідності займаній посаді , та повністю пройшов її процедуру. Окрім того, рішення атестаційної комісії щодо проходження атестування позивача оформлене протоколом Центральної атестаційної комісії №2 Національної поліції України від 01 вересня 2016 року, відповідно до якого позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Також представник відповідача зазначив, що позивач притягався три рази до дисциплінарної відповідальності. Щодо звільнення позивача зі служби, зазначає, що вищевказаний висновок Центральної атестаційної комісії №2 Національної поліції України є беззаперечною підставою звільнення позивача зі служби в поліції, оскільки є обовязковим до виконання для керівників, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції. А тому, просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Розгляд даної адміністративної справи неодноразово відкладався з існуванням на те, обєктивних причин.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

11 листопада 2015 року наказом Національної поліції України за №175 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки» на підставі заяви позивача від 07 листопада 2015 року призначено в порядку переатестування та установлення посадових окладів, ОСОБА_2 було присвоєно спеціальне звання "капітан поліції" (Т.2 а.с.24).

20 листопада 2015 року Наказом Національної поліції України за № 210 о/с було наказано центральній атестаційній комісії провести атестування поліцейських апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України", головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві. Також було створено центральну атестаційну комісію у складі пяти осіб: голови, секретаря та трьох членів комісії (Т.1 а.с. 175).

Пунктом 3 зазначеного наказу зобов'язано керівників структурних підрозділів апарату НПУ, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України", Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Національної поліції у м. Києві скласти списки поліцейських апарату Національної поліції, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України", головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві, які підлягають атестуванню.

Відповідно до атестаційного листа, 25 серпня 2016 року, прямим керівником позивача зроблено висновок про те, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. За результатами тестування позивачем набрано: тестування загальних навичок 24/60, професійне тестування 37/60.(Т. 1 а.с. 42).

Відповідно до протоколу ОП № 15.00027746.0066125 від 01 вересня 2016 року атестаційною комісією було прийнято рішення (висновок атестаційної комісії) що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційна комісія зазначила, що такого висновку дійшла виходячи з наступного: низький рівень теоретичних знань законодавчих актів, що регулюють діяльність на займаній посаді, низькі показники службової діяльності , негативний висновок прямого керівника, низькі оцінки за результатами щорічних заліків: вогнева та фізична підготовка "задовільно". (Т. 1 а.с. 202 ).

Ознайомившись з результатом атестування (висновком атестаційної комісії) та не погоджуючись із вказаним висновком від 01 вересня 2016 року позивачем його було оскаржено у відповідності з вимогами пункту 5 розділу VI Інструкції до центральної апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України.

За результатами розгляду скарги на висновок відповідної атестаційної комісії, відповідно до протоколу ОП №15.00035761.0066125 від 15 вересня 2016 року апеляційною атестаційною комісією Національної поліції України було прийнято рішення про відхилення скарги поліцейського (а.с. 57).

16 грудня 2016 року позивача відповідно до наказу № 331 о/с Департаменту захисту економіки Національної поліції України було звільнено зі служби в поліції за статтею 77 частиною 1 пунктом 5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) (Т. 2 а.с. 48).

Правові засади організації, та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до статті 1 частин 1, 2 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство внутрішніх справ України згідно із законом.

Як встановлює стаття 3 Закону "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частина перша статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" визначає, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Згідно з частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 № 1465 (далі по тексту - Інструкція), зокрема її пункт 3 розділу І.

Разом з тим, наказ Національної поліції України від 20 листопада 2015 № 210 о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві" містить лише мету проведення атестації, яка визначена в статті 57 частині 2 Закону №580, проте не містить підстав для проведення атестації відносно позивача. Однак, суд зазначає, що мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями, так як мета - це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава - це причина або достатній привід для її проведення.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками (стаття 57 частина 3 Закону України "Про Національну поліцію").

Частиною 4 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Згідно з статтею 57 частиною 5 цього Закону, порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Виходячи з наведених норм, суд констатує, що проведення атестації поліцейського можливе виключно у випадках, визначених нормами Закону України "Про Національну поліцію" та Інструкції. Метою проведення атестації із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, виходячи з професійних, моральних і особистих якостей та за наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді. При цьому, мають значення фактичні обставини, що мали місце і передували проведенню атестування та звільненню особи через службову невідповідність. Кожна з зазначених підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами. Зокрема, атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинно бути зумовлене існуванням реальних мотивів для звільнення, а саме: неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку та правил несення служби тощо.

Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду України, що викладений у постанові від 11 березня 2014 у справі №21-13а14.

Зазначений вище перелік випадків атестування поліцейських є вичерпним. Інших випадків проведення атестації поліцейських Законом не передбачено. Тому, будь-яка оцінка ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів поліцейських, що проведена Національною поліцією на власний розсуд, без настання обставин, визначених у частині другій статті 57 Закону, є безпідставною .

В ході розгляду даної справи, судом не встановлено наявність документа (переліку), який би визначав, що позивач підлягає атестації або що відносно нього буде проведено атестування. Відсутній також і інший наказ органу поліції, відмінний від зазначеного наказу, який би передбачав, що позивач підлягає атестуванню за однією з підстав, передбачених частиною другою статті 57 Закону.

У той же час, доводи відповідача про те, що під час проходження служби позивач притягався до дисциплінарної відповідальності, суд оцінює критично, оскільки факт застосування дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни не свідчить про службову невідповідність позивача.

Крім того, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Зазначені в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема старший лейтенант міліції старший лейтенант поліції.

З вище викладеного вбачається, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Позивач виявив бажання проходити службу в поліції, у звязку з чим, згідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію", наказом Національної поліції України від 11 листопада 2015 року № 175 о/с позивача призначено оперуповноваженим відділу управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з присвоєнням спеціального звання «капітан поліції» ( Т.1 а.с.43). Суд зазначає, що таке призначення позивача відбулося в порядку переатестування, про що зазначено у самому наказі.

Згідно зі статтею 59 Закону України "Про національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Проходження служби в поліції регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону України "Про національну поліцію) та за приписами статті 58 цього ж Закону, призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Таким чином, оскільки позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" , шляхом видання наказу про призначення за його згодою, він вважається відповідно до статті 58 даного Закону призначеним безстроково.

Разом з тим, суд констатує, що норми Закону України "Про Національну поліцію" не передбачають процедури переатестації, та не встановлюють додаткових підстав для атестації.

Таким чином, судом встановлено, що позивач з 11 листопада 2015 року проходить службу в органах Національної поліції України, зокрема у Департаменті захисту економіки на посаді старшого оперуповноваженого відділу управління захисту економіки в Закарпатській області у спеціальному званні капітан поліції, у відповідності до статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" безстроково (до виходу на пенсію або у відставку) із забезпеченням відповідних гарантій поліцейського, за умови успішного виконання службових обовязків.

Однією з таких гарантій незалежності поліцейського є проходження атестацій щодо відповідності його займаній посаді виключно з підстав, визначених законом.

Так, пунктами 9-12 Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" не було передбачено проведення атестації усіх працівників поліції, які перейшли на службу за переводом з лав міліції, як передумову їх прийняття на службу в Національну поліцію чи зайняття ними конкретних посад.

Також, статті 57 частини 1 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачено проходження поліцейськими планових атестацій, для підтвердження їх відповідності займаним посадам.

Відтак, з вище викладеного вбачається, що підстав, встановлених Законом України "Про Національну поліцію", для призначення проведення атестації усіх поліцейських апарату управління Національної поліції України та підпорядкованих структурних підрозділів не було.

Разом з тим, з даного атестаційного листа вбачається, що позивач проходить службу в органах поліції з 07 листопада 2015 року та у займаній посаді атестується вперше (а.с. 42).

При цьому, судом встановлено, що позивач не претендував на призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, що встановлено статтею 57 частиною 2 пунктом 1 Закону України "Про Національну поліцію".

Разом з тим, суд зазначає, що призначення для проведення атестації позивача протягом першого року проходження служби після призначення на посаду є незаконним виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Постановою Верховного Суду України від 05 березня 2012 року, що ухвалене у справі № 21-42а-12 встановлено, що питання, повязані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію", Законом України від 2 грудня 1990 року №509-XII "Про державну податкову службу", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 17 лютого 2015 року по справі №21-8а15.

Оскільки положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції - Законом України "Про Національну поліцію" не врегульоване питання визначення кола осіб, які не підлягають атестації, суд, з урахуванням наведених рішень Верховного Суду України, вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин окремі положення Закону України "Про професійний розвиток працівників".

Згідно до статті 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників" визначені категорії працівників, які не підлягають атестації. Так, зокрема, згідно статті 12 частини 1 Закону України "Про професійний розвиток працівників" не підлягають атестації працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

За таких обставин, у відповідача були відсутні правові підстави для включення позивача до переліку осіб, які повинні пройти атестацію та відповідно неправомірним є проведення його атестування.

Як уже зазначалось вище, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" розроблена Інструкція "Про порядок проведення атестування поліцейських" від 17листопада 2015 року №1465 ,розділом ІV якої визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Таким чином, саме атестаційний лист є основним документом, який розглядається атестаційними комісіями. Зазначене підтверджується також вимогами Інструкції щодо осіб, які складають вказані атестаційні листи та до їх змісту.

Пунктами 3 та 4 розділу IV Інструкції № 1465 визначено, що атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

При цьому за змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції № 1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобовязані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції. Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Згідно із пунктом 10 Розділу ІV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465 визначено, що атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обовязків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Відповідно до пункту 15 Розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пункту 12, пункту 13 Розділу VІ Інструкції № 1465 апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок. Рішення апеляційної атестаційної комісії оформляються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, мотиви прийнятого рішення. Протокол підписує головуючий і члени комісії, які брали участь у прийнятті рішення.

Таким чином, аналіз вищевказаних норм, свідчить про те, що приймаючи рішення стосовно атестованого працівника поліції, атестаційна комісія повинна прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням усіх критеріїв, визначених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465.

Протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) не містять жодних мотивів чи обґрунтувань, які покладено в основу висновку комісії про службову невідповідність позивача. Рішення комісії прийнято членами комісії шляхом голосування без наведення жодних мотивів та обґрунтувань. В протоколі ОП№15.00027746.0066125 від 01 вересня 2016 року зазначено, що членами атестаційної комісії були поставлені питання, які стосувалися професійної діяльності та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в національній поліції, проте які саме запитання та яким чином вони впливають на оцінку професійного рівня позивача в протоколі не наведено.

А відтак вищенаведений Висновок (рішення) комісії є немотивованим і не підтверджується жодними матеріалами чи доказами, відомості про те, в чому саме проявляється невідповідність позивача займаній посаді, у висновку відсутні та не встановлені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 22 пунктами 11, 14 Закону України "Про Національну поліцію" визначені повноваження керівника поліції до яких щодо проходження служби відноситься, зокрема, прийняття на службу та звільнення зі служби, призначення та звільнення з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону, прийняття у визначеному порядку рішень про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських (п. 14).

Відтак, статтею 22 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що керівник поліції може звільнити поліцейського з посади, зі служби лише відповідно до Закону України "Про Національну поліцію". Керівник поліції, як посадова особа органу державної влади повинен приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб встановлені законодавством.

Отже, з аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України вбачається, що невідповідність поліцейського займаній посаді має бути доведено йому керівником поліції, тому що саме керівник поліції безпосередньо є ініціатором звільнення поліцейських відповідно до наданих Законом повноважень. При цьому висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника, є підставою для видання наказу, та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, зокрема наявності фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації поліцейський не може виконувати покладених на нього службових обов'язків або виконувати інших службових обовязків.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у звязку з відсутністю визначених статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію" підстав проведення атестації позивача, прийнятий Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області наказ від 16 грудня 2016 року №331 о/с, згідно якого позивача звільнено з посади на підставі висновку центральної атестаційної комісії від 01 вересня 2016 року та центральної апеляційної атестаційної комісії від 16 вересня 2016 року є протиправним та таким, що необхідно скасувати.

Відповідно до оскарженого наказу відповідача позивача було звільнено з роботи 21 грудня 2016 року . Тобто дата звільнення 21 грудня 2016 року вважається останнім робочим днем позивача. А відтак з 22 грудня 2016 року у позивача почався вимушений прогул. Таким чином суд вважає, що необхідно поновити позивача саме з 22 грудня 2016 року, оскільки позивач вважається таким, що 21 грудня 2016 року був на роботі.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами статті 235 частини 2 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року за № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (зареєстрована в Мін'юсті України 29.04.2016 року за № 66928799, далі - Порядок), згідно пункту 1 якого - ці порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення, зокрема, поліцейський Національної поліції, при цьому, згідно положень Порядку - грошове забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів.

Згідно з абзацом п'ятим пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року за №13, при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

В матеріалах справи міститься Довідка № 28 від 18 січня 2017 року по доходи позивача (Т. 1 а.с. 245).

Середньоденна заробітна плата позивача, яка обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують місяцю звільнення з роботи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", складає: 306,64 грн. а саме: 18705,00 грн. (7525,00+11180,00) : 61 календарний день .

Позивача поновлено на роботі рішенням суду від 23 травня 2017 року.

Отже, кількість днів вимушеного прогулу, із дня звільнення позивача (22 грудня 2016 року) по день поновлення на роботі 23 травня 2017 року становить: 152 день.

Сума заробітної плати, необхідна для відшкодування позивачу за 152 дня вимушеного прогулу становить: 152 дні х 306,64 грн. = 46609,28 грн..

Відповідно до пункту 2, пункту 3 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відтак, постанова суду в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 22 грудня 2016 року та виплати заробітної плати за один місяць в сумі 9352,50 грн.. підлягає негайному виконанню.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

Керуючись статтями 160-163, 256 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій, рішень протиправними та скасування рішення, поновлення на посаді - задовольнити.

Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестації оперуповноваженого управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_2.

Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 2 від 01 вересня 2016 року щодо невідповідності оперуповноваженого управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_2 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність.

Визнати наказ № 331 о/с від 16 грудня 2016 року "По особовому складу" в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_2, оперуповноваженого управління захисту економіки в Закарпатській області зі служби в поліції протиправним та скасувати.

Поновити ОСОБА_2 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 22 грудня 2016 року.

Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 22 грудня 2016 по 22 травня 2017 року у розмірі 46609,28 грн..

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_2 посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та в частині стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 9352,50 грн..

Присудити на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_3

Судді: С.І. Рейті

ОСОБА_4