Справа № 802/597/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 травня 2017 р. Справа № 802/597/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

головуючого: Дончика Віталія Володимировича,

суддів: Чернюк Алли Юріївни,

ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління поліції охорони у Вінницькій області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

18 квітня 2017 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління поліції охорони у Вінницькій області (далі - УПО у Вінницькій області, відповідач 1), Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України, відповідач 2) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з 03.10.1975 по 01.07.2002 року він проходив службу в органах внутрішніх справ. Пройшовши 11.04.2003 року обстеження військово-лікарської комісії йому було встановлено причинний зв'язок отриманого ним захворювання з проходженням служби в органах внутрішніх справ та встановлено ІІІ групу інвалідності. В подальшому, 22.09.2016 року в результаті чергового огляду МСЕК йому було встановлено ІІ групу інвалідності безстроково та зазначено, що причина інвалідності пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У зв'язку із встановленням вищої групи інвалідності, 16.02.2017 року він звернувся до відповідача 1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року №850.

В свою чергу, Міністерство внутрішніх справ України отримавши заяву (рапорт) позивача, в порушення вимог п. 9 Порядку умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року №850, направило їх для розгляду та прийняття рішення до Департаменту поліції охорони Національної поліції України.

Разом із тим, 04.04.2017 року на адресу позивача надійшов лист Управління поліції охорони № С-2/43/21/01-2017, в якому, разом із заявою (рапортом) та доданими документами, містилась відповідь Департаменту поліції охорони Національної поліції України № 1242/43/6/02-2017 від 23.03.2017 року, в якій зазначено, що в зв`язку з тим, що пройшло більше 12 років після встановлення ОСОБА_2 первинної дати інвалідності, підстави для виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

Таку відмову позивач вважає протиправною, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом у якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, які полягають у неприйнятті рішення по заяві (рапорту) ОСОБА_2 про виплату грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 22 жовтня 2016 року інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та доручення розгляду вказаного питання Департаменту поліції охорони;

- зобов'язати Управління поліції охорони у Вінницькій області в 15-денний строк надіслати до Міністерства внутрішніх справ України, документи для призначення та виплати ОСОБА_2 допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження документів, прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та посилаючись на обставини, викладенні у позовній заяві, та пояснення, наданні під час судового розгляду справи, просив позов задовольнити.

Представник відповідача 1 (Управління поліції охорони у Вінницькій області) у судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник відповідача 2 (Міністерства внутрішніх справ України) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча, як слідує з матеріалів справи, про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином. Разом з тим, 18.05.2017 року до суду надійшли письмові заперечення представника МВС України від 18.05.2017 року № 12/6-3025 (Вхід. № 11003) в яких, зокрема, зазначено, що питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, як працівнику міліції охорони, належить до компетенції Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1139 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 № 834» правонаступниками Департаменту державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України та відповідних державних установ ДСО при МВС, що ліквідуються в установленому законодавством порядку, є органи поліції охорони. Тобто, твердження позивача про те, що затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги належать до виключної компетенції МВС України є безпідставними та незаконними. Отже, Міністерством внутрішніх справ України не було порушено прав позивача, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Суд, керуючись ч. 4 ст. 128 КАС України, вирішив здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача 2 (Міністерства внутрішніх справ України).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача 1, ознайомившись із запереченнями представника відповідача 2, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Так, під час судового розгляду справи встановлено, що з 03.10.1975 по 01.07.2002 року ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ.

В подальшому, пройшовши обстеження військово-лікарської комісії 11 квітня 2003 року, ОСОБА_2 було встановлено причинний зв'язок наявного у нього захворювання з проходженням служби в органах внутрішніх справ та встановлено III групу інвалідності, що підтверджується витягом з Акту огляду МСЕК до довідки Сер. МСЕ - №007726, Серія 2-18 АВ, в якому причиною інвалідності зазначено захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

22.09.2016 року в результаті чергового огляду МСЕК, ОСОБА_4 встановлено II групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №569496 у якій зазначено, що причина інвалідності пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У зв'язку із встановленням вищої групи інвалідності, 16.02.2017 року ОСОБА_2 звернувся до начальника Управління поліції охорони у Вінницькій області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року №850. До заяви (рапорту) ним додано усі необхідні документи.

Листом від 15.03.2017 року № С-2/43/21/01-2017, за підписом начальника Управління поліції охорони у Вінницькій області, позивача проінформовано, що матеріали щодо виплати йому одноразової грошової допомоги направлені в Міністерство внутрішніх справ України 21.02.2017 року.

Разом з тим, листом від 30.03.2017 року № С-2/43/21/01-2017, за підписом начальника Управління поліції охорони у Вінницькій області, позивачу були повернуті матеріали щодо виплати одноразової грошової допомоги при установлені 2-ї групи інвалідності, які були надіслані до МВС України та відповідь Департаменту поліції охорони від 23.03.2017 № 1242/43/6/02-2017 за результатами їх розгляду.

Зі змісту відповіді Департаменту поліції охорони Національно поліції України від 23.03.2017 № 1242/43/6/02-2017 «Щодо повернення матеріалів» слідує, що у Департаменті поліції охорони за дорученням керівництва Міністерства внутрішніх справ та Національної поліції України розглянуто матеріали, пов`язані з призначенням одноразової грошової допомоги при установлені ІІ групи інвалідності ОСОБА_2 та, посилаючись на п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, у зв`язку з тим, що пройшло більше 12 років після встановлення позивачу первинної дати інвалідності, вказано, що підстави для виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Питання виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції та компенсація заподіяння шкоди його майну врегульовано ст. 23 Закону України "Про міліцію".

При цьому судом враховано, що Закон України "Про міліцію" втратив свою чинність 07.11.2015 року на підставі Закону України "Про національну поліцію", однак положеннями абзацу 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обовязків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоровя здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання даних положень, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Пунктом 1 Порядку №850 передбачено, що ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).

Відповідно до п. 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи;

Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п. 4 Порядку №850).

Працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) (п. 7 Порядку №850).

Пунктом 8 Порядку №850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Із аналізу зазначених положень слідує, що задля реалізації права працівником міліції на отримання одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням групи інвалідності, йому необхідно звернутись із відповідним рапортом до керівника органу внутрішніх справ, у якому він проходив службу.

Як встановлено судом, позивач, 16.02.2017 року звернувся до начальника Управління поліції охорони у Вінницькій області із заявою (рапортом) від 15.02.2017 року з проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановлення другої ІІ групи інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, якою затвердженні Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. При цьому, до заяви (рапорту) ним долучено усі необхідні документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850.

Листом від 15.03.2017 року № С-2/43/21/01-2017, за підписом начальника Управління поліції охорони у Вінницькій області, позивача було проінформовано, що матеріали щодо виплати йому одноразової грошової допомоги направлені в Міністерство внутрішніх справ України 21.02.2017 року.

В пункті 9 Порядку № 850 визначено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Тобто, нормами Порядку № 850 покладено обов`язок щодо прийняття рішення про виплату грошової допомоги саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Разом з тим, як слідує з відповіді Департаменту поліції охорони Національно поліції України від 23.03.2017 № 1242/43/6/02-2017 «Щодо повернення матеріалів», розгляд матеріалів щодо призначенням ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності Міністерство внутрішніх справ України доручило Департаменту поліції охорони.

З викладеного слідує, що Міністерство внутрішніх справ України самоусунулось від виконання покладених на нього обов`язків та передоручило їх виконання Департаменту поліції охорони.

Тобто, в даному випадку, мала місце бездіяльність Міністерство внутрішніх справ України, оскільки останнім не вчиняли активні дії щодо виконання законодавчо встановлених обов`язків.

А тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйнятті рішення по заяві (рапорту) ОСОБА_2 про виплату грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 22 жовтня 2016 року інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Що стосується позовної вимоги в частині зобов'язання Управління поліції охорони у Вінницькій області в 15-денний строк надіслати до Міністерства внутрішніх справ України, документи для призначення та виплати ОСОБА_2 допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, то вона, на думку суду, підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 року "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" було ліквідовано УМВС у Вінницькій області та утворено юридичну особу публічного права - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області.

Поряд із цим, постановою Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2015 р. № 834 "Про Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" вирішено утворити як юридичні особи публічного права органи поліції охорони як територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, в тому числі - управління поліції охорони у Вінницькій області.

Крім того, пунктом 3 цієї постанови установлено, що органи поліції охорони, утворені як територіальні органи Національної поліції, є правонаступниками Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ та відповідних державних установ Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, що ліквідуються в установленому законодавством порядку.

Із наведено слідує, що утворене Управління поліції охорони у Вінницькій області є окремою юридичною особою публічного права та правонаступником усіх прав та обов'язків ліквідованого УДСО при УМВС у Вінницькій області.

Тобто, з врахування того, що позивач - ОСОБА_2 проходив службу в Управлінні Державної служби охорони при УМВС України (далі - УДСО), яке являлось окремою юридичною особою публічного оправа, де вівся окремий кадровий облік працівників, відповідне питання щодо складання висновку, який необхідний для призначення йому одноразової грошової допомоги, згідно положень п. 8 Порядку № 850, підлягає вирішенню керівником УДСО.

Враховуючи вищевикладене, питання щодо складання висновку, який необхідний для призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, на переконання суду, підлягає вирішенню саме Управлінням поліції охорони у Вінницькій області, як правонаступником всіх прав та обов'язків ліквідованого УДСО, зі служби із якого було звільнено позивача.

А тому, адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо стосується позовної вимоги в частині зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України в місячний строк після надходження документів, прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, то вона, на думку суду, підлягає частковому задоволенню, огляду на наступне.

Так, як вже зазначалось вище, відповідно до пункту 8 Порядку №850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Разом з тим, пунктом 9 Порядку № 850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З контексту викладено слідує, що МВС, за результатами розгляду документів про призначення одноразової грошової допомоги, приймає рішення про призначення грошової допомоги або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в такому призначенні.

Тобто, за результатами розгляду заяви (рапорту) та ознайомлення з доданими до неї документами, МВС України може прийняти як позитивне рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, так і негативне про відмову в призначенні грошової допомоги, однак, лише у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку № 850.

В той же час, як слідує з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження документів, прийняти рішення саме про призначення та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

А тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню шляхом зобов'язання Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження документів, прийняти рішення по заяві (рапорту) ОСОБА_2 про виплату грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З обставин адміністративної справи, встановлених судом, вбачається, що відповідачами повністю не доведено правомірності своїх дій, відтак частково позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Враховуючи відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйнятті рішення по заяві (рапорту) ОСОБА_2 про виплату грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 22 жовтня 2016 року інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язати Управління поліції охорони у Вінницькій області в 15-денний строк надіслати до Міністерства внутрішніх справ України, документи для призначення та виплати ОСОБА_2 допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження документів, прийняти рішення по заяві (рапорту) ОСОБА_2 про виплату грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий: ОСОБА_5

Судді: ОСОБА_6

ОСОБА_1