Справа № 822/687/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/687/17

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

23 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С.

секретар судового засідання: Гіюк Д.М.

за участі:

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карат" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень представника позивача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Встановлено, що Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області винесені податкові повідомлення-рішення від 17.01.2017 №0001/14-08, 0002/14-08 та 0003/14-08 на суму грошових зобов'язань з урахуванням штрафних санкцій, визначених нормами абзаців 1, 2 пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, на загальну суму 243 701,64 грн., у тому числі ввізного мита - 2 030,3 грн., додаткового імпортного збору - 19 121,34 грн., податку на додану вартість - 222 550,0 грн.

18.01.2017р. ТОВ "Карат" сплатило у повному обсязі суми грошових зобов'язань, визначених у зазначених податкових повідомленнях-рішеннях, за кодами класифікації доходів бюджету 15010100 (мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності), 15011100 (додатковий імпортний збір), 14070100 (ПДВ з ввезених на території України товарів (крім ПДВ від операцій з ввезення лік. засобів, дозв. для вироб.)

23.02.2017р. на адресу позивача надійшла податкова вимога від 17.02.2017 № 29-17 згідно якої за ним рахується сума податкового боргу за кодами бюджетної класифікації 15010100, 15011100, 14070100 на суму 71213 грн. 39 коп. - пеня.

Позивач вважає вказану вимогу протиправною та звернувся до суду із позовом про скасування такої вимоги.

Задовольняючи позову суд першої інстанції виходив з того, що податкова вимога є неправомірною, оскільки базується на безпідставних висновках відповідача про порушення визначених законодавством строків сплати узгодженого податкового зобов'язання визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 17.01.2017 №0001/14-08, 0002/14-08 та 0003/14-08.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Згідно до п.16.1.4 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій з їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із п.58.1 ст. 58 ПК України, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу, або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення, що передбачає п.58.3 ст. 58 ПК України.

В силу п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно матеріалів справи позивач 18.01.2017р. сплатив податкові зобов'язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 17.01.2017р. №0001/14-08, 0002/14-08 та 0003/14-08.

Відповідно до п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається:

129.1.1. при нарахуванні суми грошового зобовязання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобовязання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного контролюючим органом у випадках, не повязаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.3. при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання.

Пунктом 129.4 статті 129 ПК України визначено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Приписи ст.129 ПК України передбачають нарахування суми податкового зобовязання, визначеного контролюючим органом починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання.

Відповідно до п.129.3.1 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Колегія суддів зауважує, що прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення та донарахування на його підставі податкових зобов'язань не свідчить про те, що вказані податкові зобов'язання у платника податків виникли на підставі такого рішення та у день прийняття цього рішення чи день коли податкові зобов'язання за таким рішенням вважаються узгодженими. Податковим повідомленням-рішенням визначається сума податкових зобов'язань, яка не була сплачена платником податків у визначений граничний строк сплати певного податку та збору.

Отже, у зв'язку із сплатою позивачем 18.01.2017р. податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 17.01.2017р. №0001/14-08, 0002/14-08 та 0003/14-08, відповідач закінчив нарахування пені та правомірно направив позивачу вимогу про її сплату.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 травня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4