Справа № 817/35/17
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2017 р.Р і в н е 817/35/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2 районної державної адміністрації
про визнання протиправним і скасування розпорядження
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправним і скасування розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області від 23.12.2016 № 122-к "Про дисциплінарну відповідальність начальника фінансового управління райдержадміністрації ОСОБА_1Є.".

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дисциплінарне провадження відносно неї було призначено і проведено з порушенням вимог ч. 1 ст. 68 Закону України «Про державну службу» і п. 2 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950. Зазначає, що відсутній сам факт невиконання або неналежного виконання позивачем посадових обовязків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень. Вважає, що розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 23.12.2016 № 122-к "Про дисциплінарну відповідальність начальника фінансового управління райдержадміністрації ОСОБА_1Є." прийнято з порушенням ст.ст. 75-77 Закону України «Про державну службу». На підставі викладеного просила адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не прибула, подала клопотання про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження.

Відповідач ОСОБА_2 районна державна адміністрація позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.16-19). В обґрунтування заперечення зазначає, що питання неналежного виконання позивачем своїх посадових обов'язків, а саме несвоєчасне виконання та інформування про хід виконання доручення голови Рівненської облдержадміністрації в частині передбачення фінансування, було зафіксовано та оформлено уповноваженими посадовими особами ОСОБА_2 РДА. Даний факт був належним чином посвідчений, оформлений, взяті відповідні пояснення від позивача про причини його вчинення. Вказує, що позивач визнала свої винні дії, та мотивувала їх вчинення тим, що у фінансовому управлінні райдержадміністрації було скорочено відповідні штатні одиниці з метою економії і хід виконання документа облдержадміністрації не було кому проконтролювати і таке інше. Дані твердження Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ у районній державній адміністрації було визнано не поважними, оскільки керівник фінансового управління несе безпосередню відповідальність за внутрішню дисципліну та належну роботу в управлінні. Розгляд питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани начальника фінансового управління райдержадміністрації ОСОБА_1 було винесено на розгляд дисциплінарної комісії. Комісія розглянула подані матеріали, було встановлено винні діяння позивача, та вирішено рекомендувати голові адміністрації притягнути її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Таким чином, прийняте розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 23.12.2016 №122-к "Про дисциплінарну відповідальність начальника фінансового управління райдержадміністрації ОСОБА_1Є." є по своєму змісту чітким, зрозумілим, містить дату його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридичну кваліфікацію, вид застосованого дисциплінарного стягнення, тобто все необхідне для його нормального сприйняття та розуміння. Дане розпорядження не суперечить вимогам діючого законодавства, позивач притягнута до відповідальності за порушення, яке сама визнала, процедура прийняття розпорядження була витримана. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог.

Представник відповідача в судове засідання, призначена на 27.04.2017, прибула. Судом поставлено на обговорення питання щодо розгляду справи у порядку письмового провадження. Представник відповідача заперечила проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи клопотання позивача, заслухавши думку представника відповідача, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, суд перейшов до розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та письмове заперечення, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працює на посаді начальника фінансового управління ОСОБА_2 районної державної адміністрації, вказані обставини сторонами не заперечуються.

23 грудня 2016 року головою ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області було прийнято розпорядження №122-к "Про дисциплінарну відповідальність начальника фінансового управління райдержадміністрації ОСОБА_1Є." (а.с.139), яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Не погодившись з вказаним рішення позивач оскаржила його до суду.

Вирішуючи адміністративний спір по суті суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 889-VIII), державна служба України - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

ОСОБА_1 працює на посаді начальника фінансового управління ОСОБА_2 районної державної адміністрації та є державним службовцем.

Статтею 64 Закону № 889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч.1 ст.65 Закону № 889-VIII) .

Відповідно до ч.2 ст.65 Закону № 889-VIII дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обовязків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 3 статті 66 Закону № 889-VIII передбачено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Частинами 6, 7 ст. 66 Закону № 889-VIII визначено, що дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії. За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

З урахуванням вимог ст.ст. 65, 66 Закону № 889-VIII при вчиненні державним службовцем дисциплінарного проступку у вигляді невиконання або неналежного виконання посадових обовязків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, суб'єкт призначення або керівник державної служби такому державному службовцю може оголосити догану за поданням дисциплінарної комісії.

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ, як це визначено ч. 1 ст. 69 Закону № 889-VIII.

Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ під час визначення виду дисциплінарного стягнення повинна враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків. Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця (ч.1 ст.67 Закону № 889-VIII).

Згідно зі ст.69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", є Комісія.

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.

Дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів. До складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських обєднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом.

Кількість представників громадських обєднань у складі дисциплінарної комісії може становити не більше двох осіб.

Членам дисциплінарної комісії забороняється передавати і розголошувати інформацію, отриману під час здійснення дисциплінарного провадження.

У разі якщо один із членів дисциплінарної комісії прямо підпорядкований особі, стосовно якої відкрито або здійснюється дисциплінарне провадження, такий член дисциплінарної комісії не повинен брати участі у прийнятті рішення.

Строк повноважень членів дисциплінарної комісії становить три роки.

Склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби. До складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості:

представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу;

представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.

До складу дисциплінарної комісії можуть включатися експерти або інші представники громадських обєднань, утворених відповідно до Закону України "Про громадські обєднання", за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

До складу дисциплінарної комісії повинна бути включена щонайменше одна особа, яка має юридичну освіту не нижче другого (магістерського) рівня та досвід роботи за фахом.

Члени дисциплінарної комісії здійснюють свої повноваження на громадських засадах.

У разі неможливості створення в державному органі постійної дисциплінарної комісії справи про дисциплінарні проступки, вчинені державними службовцями цього органу, розглядаються дисциплінарною комісією державного органу вищого рівня в порядку підпорядкування. У разі відсутності державного органу вищого рівня дисциплінарна комісія може утворюватися одноразово для конкретної справи за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Члени дисциплінарної комісії на першому засіданні обирають голову та секретаря дисциплінарної комісії.

Засідання дисциплінарної комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин її членів.

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для субєкта призначення.

Субєкт призначення протягом 10 календарних днів зобовязаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Таким чином, відповідно до абзацу 5 ч. 3 ст. 69 Закону № 889-VIII строк повноважень членів дисциплінарної комісії становить три роки.

Як встановлено з матеріалів справи, склад дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у ОСОБА_2 районній державній адміністрації затверджений розпорядженням голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 29.07.2016 № 179 (а.с.108,109).

Розпорядженням голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 08.12.2016 № 294 склад Дисциплінарної комісії викладено в новій редакції, а саме виключено з її складу заступників голови ОСОБА_2 райдержадміністрації ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а включено начальника відділу фінансово-господарського забезпечення ОСОБА_2 райдержадміністрації ОСОБА_5 і начальника відділу управління персоналом апарату ОСОБА_2 райдержадміністрації ОСОБА_6 (а.с.117, 118).

Підстави для зміни складу Дисциплінарної комісії у розпорядженні голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 08.12.2016 № 294 не зазначені, незважаючи на те, що 3-річний строк повноважень ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у складі дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ, визначений абзацом 5 ч. 3 ст. 69 Закону № 889-VIII не закінчився.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що рішення про рекомендацію голові ОСОБА_2 райдержадміністрації притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності прийнято дисциплінарною комісією, склад якої сформовано з порушенням законодавства.

Відповідно до ст. 68 Закону № 889-VIII дисциплінарні провадження ініціюються субєктом призначення.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950 (далі Порядок від 13.06.2000 № 950), рішення про проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює зазначена особа.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Тому, оскільки субєктом призначення стосовно позивача є голова ОСОБА_2 райдержадміністрації, то рішення про проведення службового розслідування повинно було прийматися у формі розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації.

Як встановлено з досліджених судом доказів, дисциплінарна комісія ОСОБА_2 районної державної адміністрації провела службове розслідування стосовно ОСОБА_1 на підставі резолюції голови ОСОБА_2 райдержадміністрації ОСОБА_7, вчиненої на листі заступника голови ОСОБА_2 райдержадміністрації ОСОБА_3 від 09.12.2016, у якій зазначено: "ОСОБА_6 прошу винести на розгляд дисциплінарної комісії. 12.12.2016" (а.с.130).

Враховуючи викладене, дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 призначене з порушенням вимог ч.1 ст.68 Закону № 889-VIII і п. 2 Порядку від 13.06.2000 № 950.

Також, суд зазначає, що у відповідній резолюції голови ОСОБА_2 райдержадміністрації ОСОБА_7 не було зазначено мету і дату початку та закінчення службового розслідування, голову комісії з проведення службового розслідування та інших членів комісії, чим не дотримано вимог абзацу 1 п. 3 Порядку від 13.06.2000 № 950, яким передбачено, що рішенням щодо проведення службового розслідування визначається голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, мета і дата початку та закінчення службового розслідування.

Відповідно до ч.8 ст.61 Закону № 889-VIII державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються;

2) порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи;

3) бути присутнім під час виконання відповідних заходів;

4) подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування.

Згідно з п.7 Порядку від 13.06.2000 № 950, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право:

1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування;

2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування;

3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування;

4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять;

5) звертатися з обґрунтованим клопотанням у письмовій формі до керівника органу державної влади, який приймає рішення щодо складу комісії з проведення службового розслідування, про виведення з її складу осіб, які особисто заінтересовані в результатах такого розслідування. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про повідомлення позивача про проведення щодо неї службового розслідування та його підстави.

Згідно із ч.9 ст.71 Закону № 889-VIII за результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до п.8 Порядку від 13.06.2000 № 950 за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються:

факти і суть звинувачень або підозри, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, термін служби у органі державної влади і перебування на займаній посаді особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, результати щорічної оцінки виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, покладених на неї завдань та обов'язків, види заохочення та дисциплінарного стягнення, а також ступінь участі у виконанні окремих доручень (завдань);

заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, обґрунтована інформація про їх відхилення чи задоволення;

висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, безпідставні звинувачення або підозру;

обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Відповідно до п.9 Порядку від 13.06.2000 № 950 підписаний всіма членами комісії акт службового розслідування повинен бути поданий керівнику органу державної влади, який прийняв рішення щодо проведення службового розслідування.

Проте, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано висновку службового розслідування та акта службового розслідування.

Таким чином, дисциплінарною комісією ОСОБА_2 районної державної адміністрації порушено пункти 8 та 9 Порядку від 13.06.2000 № 950.

Відповідно до ст.73 Закону № 889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити:

1) дату і місце її формування;

2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження;

3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця;

4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень;

5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку;

6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення;

11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення);

12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності;

13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для субєкта призначення.

Згідно зі ст.75 Закону № 889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення субєкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Однак, з матеріалів справи встановлено, що в матеріалах дисциплінарної справи №1 ОСОБА_1, пояснення ОСОБА_1 відібране субєктом призначення, тобто головою ОСОБА_2 райдержадміністрації, перед прийняттям оскаржуваного розпорядження, - відсутнє (а.с.122-139).

Із вказаних документів встановлено порушення відповідачем порядку розгляду дисциплінарних справ, визначеного Законом № 889-VIII.

Суд зазначає, що пояснювальна записка ОСОБА_1 від 30.11.2016 на імя голови ОСОБА_2 райдержадміністрації (а.с.129), на яку є посилання у протоколі № 2 засідання Дисциплінарної комісії від 15.12.2016 (а.с.136-138), не є поясненням у розумінні ч.ч.1 і 2 ст.75 Закону № 889-VIII, оскільки вказана записка була надана ОСОБА_1 на вимогу в.о. голови ОСОБА_2 райдержадміністрації ОСОБА_4 до початку проведення службового розслідування, а не під час чи після його завершення, як це вимагає Закон № 889-VIII.

Отже, при прийняті оскаржуваного розпорядження про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності головою ОСОБА_2 райдержадміністрації не було дотримано процедуру прийняття таких розпоряджень, вимоги до якої встановлені ст.75 Закону № 889-VIII.

Також у протоколі № 2 засідання Дисциплінарної комісії від 15.12.2016, згідно з яким голові ОСОБА_2 райдержадміністрації рекомендовано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, не зазначено, що ця рекомендація прийнята на підставі розгляду цією комісією відповідної дисциплінарної справи.

Крім того, дисциплінарна справа щодо ОСОБА_1 сформована з недотриманням вимог ч.2 ст.73 Закону № 889-VIII, а саме у ній відсутній висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку.

Відповідно до ст. 77 Закону № 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає субєкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом субєкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Таким чином, оскаржуване розпорядження не відповідає вимогам ч.2 ст.77 Закону № 889-VIII, оскільки з обовязкових реквізитів розпорядження про накладення дисциплінарного стягнення відсутня інформація про обставини справи та про юридичну кваліфікацію проступку.

Відповідно до ст. 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Суд дійшов висновку, що у діях позивача, за які її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, відсутній сам факт невиконання або неналежного виконання посадових обовязків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень. Відповідачем не доведено, які саме службові обов'язки, покладені на неї відповідно до займаної посади, не виконала або неналежним чином виконала ОСОБА_1

Як випливає зі змісту протоколу № 2 Дисциплінарної комісії від 15.12.2016 підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є не виконання нею доручення голови Рівненської обласної державної адміністрації від 01.11.2016 №дор. 120/01-60/16 (а.с.131).

Як встановлено з матеріалів справи, зазначене доручення надійшло до ОСОБА_2 райдержадміністрації 07.11.2016. Головою ОСОБА_2 райдержадміністрації 07.11.2016 на дорученні накладено резолюцію: "ОСОБА_8 Прошу забезпечити виконання".

Отже, головним і безпосереднім виконавцем доручення голови Рівненської обласної державної адміністрації від 01.11.2016 №дор. 120/01-60/16 було визначено керівника апарату ОСОБА_2 райдержадміністрації ОСОБА_8, яка 07.11.2016 на цьому дорученні наклала візу: "ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Прошу забезпечити виконання та інформувати ОДА вчасно".

Таким чином, позивача зобовязано було виконати зазначене доручення керівником апарату райдержадміністрації ОСОБА_8

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження керівника апарату місцевої держадміністрації визначені ч. 3 ст. 44 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", відповідно до якої він організовує роботу апарату держадміністрації, забезпечує підготовку матеріалів на розгляд голови місцевої державної адміністрації, організовує доведення розпоряджень голови місцевої державної адміністрації до виконавців, відповідає за стан діловодства, обліку і звітності, виконує інші обовязки, покладені на нього головою місцевої державної адміністрації.

Частиною 2 статті 42 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" встановлено, що структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій підзвітні та підконтрольні головам відповідних місцевих державних адміністрацій, а також органам виконавчої влади вищого рівня. Відповідно до пункту 2 Типового положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 887, структурний підрозділ місцевої державної адміністрації підпорядкований її голові.

Таким чином, структурний підрозділ місцевої державної адміністрації підпорядкований і підконтрольний голові місцевої державної адміністрації, а не керівнику апарату місцевої державної адміністрації.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону № 889-VIII і додатком 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році" (чинна на момент виникнення спірних правовідносин), посада керівника апарату райдержадміністрації та керівника структурного підрозділу райдержадміністрації є рівнозначними посадами.

Отже, у керівника апарату райдержадміністрації відсутні повноваження щодо прийняття рішень, обовязкових для виконання структурними підрозділами райдержадміністрації.

Вказане також підтверджується Розподілом функціональних повноважень керівництва ОСОБА_2 райдержадміністрації, затвердженого розпорядженням голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 29.09.2015 № 292 (а.с.57-66), відповідно до якого керівник апарату райдержадміністрації ОСОБА_8 очолює і організовує роботу апарату райдержадміністрації, виконання покладених на апарат завдань із правового, організаційного, матеріально-технічного та іншого забезпечення діяльності райдержадміністрації; контролює роботу структурних підрозділів і посадових осіб апарату, забезпечує виконання доручень голови райдержадміністрації, контроль за реалізацією яких покладається на апарат або його структурні підрозділи; забезпечує взаємодію структурних підрозділів апарату з відділами, управліннями та іншими службами райдержадміністрації, виконавчим апаратом районної ради, органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування. При цьому з-поміж установ, керівництво якими здійснює ОСОБА_8, відсутні будь-які самостійні структурні підрозділи ОСОБА_2 райдержадміністрації, а є лише структурні підрозділи апарату ОСОБА_2 райдержадміністрації. Контроль за керівництвом фінансовим управлінням ОСОБА_2 райдержадміністрації, яким керує позивач, здійснює заступник голови ОСОБА_2 райдержадміністрації ОСОБА_3.

Отже, судом встановлено, що керівник апарату ОСОБА_2 райдержадміністрації ОСОБА_8 діяла не в межах своїх повноважень, зобовязавши ОСОБА_1 - керівника самостійного структурного підрозділу ОСОБА_2 райдержадміністрації шляхом накладення візи виконати доручення голови Рівненської обласної державної адміністрації від 01.11.2016 №дор. 120/01-60/16.

Тому суд дійшов висновку, що позивач не зобовязана була виконувати зазначену резолюцію керівника апарату ОСОБА_2 райдержадміністрації ОСОБА_8 як таку, що видана поза межами її компетенції, у звязку з чим у діях ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності оскаржуваного рішення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області від 23.12.2016 № 122-к "Про дисциплінарну відповідальність начальника фінансового управління райдержадміністрації ОСОБА_1Є." не відповідає критеріям правомірності, установленим в статті 2 КАС України, прийняте з порушенням встановленої законом процедури, необґрунтовано, без урахування фактичних обставин справи, а відтак порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування протиправного рішення суб'єкта владних повноважень.

Судові витрати присуджуються на користь позивача у відповідності до ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області від 23.12.2016 № 122-к "Про дисциплінарну відповідальність начальника фінансового управління райдержадміністрації ОСОБА_1Є.".

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області судовий збір у розмірі 551,20грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.