Справа № 809/253/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/9505/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Кузьмич С.М.,

судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.11.2016р. по справі № 809/253/16 за позовом ОСОБА_3 до Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

10.03.2016р. ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації, третя особа ОСОБА_2 в якому просив визнати протиправними дії відповідача по проведенню первинної державної реєстраційної об'єкта - кафе загальною площею 26,1 кв.м. по АДРЕСА_1 за ПП «Ярослав» та по видачі реєстраційного посвідчення на об'єкт - кафе загальною площею 26,1 кв.м. по АДРЕСА_1.

В обгрунтування вимог адміністративного позову ОСОБА_3 покликався на те, що відповідачем проведено первинну реєстрацію - кіоску-кафе загальною площею 26,1 кв.м. по АДРЕСА_1 щодо об'єкта, який не був введений в експлуатацію, побудований без належних дозвільних документів, та загалом такий об'єкт як кіоск є некапітальною спорудою, а тому не підлягає державній реєстрації. Просив суд визнати протиправними дії Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації по проведенню первинної державної реєстрації об'єкта - кафе загальною площею 26,1 кв.м. по АДРЕСА_1 за ПП «Ярослав» та по видачі Реєстраційного посвідчення на об'єкт - кафе загальною площею 26,1 кв.м. по АДРЕСА_1

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.11.2016р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідач покликався на те, що первинна Державна реєстрація проведена відповідачем щодо об'єкта, який не підлягав державній реєстрації, який не був введений в експлуатацію, і який був поданий без належних дозвільних документів без належно відведеної для цієї мети земельної ділянки, в межах арочного проїзду, в якому було передбачено і влаштовано інженерні мережі і комунікації 1-го 2-го поверхів приміщення по АДРЕСА_2, які перебувають у власності позивача.

Позивач вважає, що суд першої інстанції невірно оцінив обставини справи відтак припустився невірних висновків.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Третя особа проти апеляційної скарги заперечує.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін, виходячи з наступних мотивів та міркувань.

Як встановлено судом ОСОБА_3 13 лютого 2004 року за договором купівлі продажу Д66 придбав у закритого акціонерного товариства «Світлиця» нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Дізнавшись, що один з наскрізних проїздів у вищевказаному приміщенні забудований і використовується як магазин, позивачем з'ясовано, що Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 10 квітня 1998 року проведено реєстрацію кафе за ПП «Ярослав» по АДРЕСА_1, загальною площею 26,1 кв.м. на підставі реєстраційного посвідчення, та на даний час належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №433 від 14 березня 2012 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись із реєстрацією Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації кафе за адресою: АДРЕСА_1, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що кафе по АДРЕСА_1 зареєстроване як окремий об'єкт нерухомого майна з дотриманням норм чинного на момент реєстрації законодавства та на підставі належних документів.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками, виходячи з наступних обставини та міркувань.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною третьою вищенаведеної статті КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На момент прийняття відповідачем оспорюваного рішення по проведенню первинної державної реєстраційної об'єкта - кафе загальною площею 26,1 кв.м. по АДРЕСА_1 за ПП «Ярослав» та по видачі реєстраційного посвідчення на об'єкт - кафе загальною площею 26,1 кв.м. по АДРЕСА_1 відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулював Закон України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон № 1952-IV; редакція від 11 лютого 2012 року).

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За частиною тринадцятою статті 15 Закону № 1952-IV Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання витягів з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

На момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за N 157/6445, (надалі - Положення).

Положення визначає порядок проведення державної реєстрації права власності та права користування (сервітуту) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; довірчого управління нерухомим майном; права власності на об'єкти незавершеного будівництва (далі - державна реєстрація прав), а також порядок взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 2.1 Положення передбачено, що для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1.

Відповідно до пункту 2.2. Положення до заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

Згідно з пунктом 3.1 Положення з моменту прийняття заяви про державну реєстрацію прав реєстратором БТІ розпочинається її розгляд.

Реєстратор БТІ встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи для проведення державної реєстрації прав, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав; відповідність відомостей про об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації, наявним у Реєстрі прав та поданим документам;відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають проведенню державної реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно.

Таким чином, головним обов'язком реєстратора БТІ є встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації.

Частиною першою статті 19 Закону № 1952-IV встановлено, що реєстраційна справа включає документи, в яких містяться відомості про нерухоме майно, право власності на нього, інші речові права та їх обтяження.

З метою впровадження державної системи реєстрації, обліку та оцінки вартості нерухомого майна, а також системи нагляду і контролю за його використанням та утриманням розроблені Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 р. N 56, що були чинні в момент виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1.4 Правил, державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток N 1), за рахунок коштів власників нерухомого майна.

Згідно з пунктами 1.5 та 1.6 Правил, до об'єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться: а) жилі будинки (домоволодіння), розташовані на земельній ділянці, під окремим порядковим номером по вулиці, площі, провулку; б) нежилі будинки, дачі, садові будинки, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках; в) вбудовані в жилі будинки нежилі приміщення (як частини цього будинку); г) квартири багатоквартирних будинків. Належні до вказаних об'єктів допоміжні будівлі та споруди реєструються у складі цих об'єктів. Державній реєстрації підлягають тільки ті об'єкти, які закінчені будівництвом та прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, незалежно від форми власності і відомчого підпорядкування та при наявності матеріалів інвентаризації.

Згідно з пунктами 2.1 та 2.2. Правил, реєстрація поділяється на первинну та поточну. Первинна реєстрація, це така, коли об'єкту, що реєструється, надається порядковий реєстровий номер вперше. При поточній реєстрації окремий реєстровий номер не надається, а використовується реєстровий номер, встановлений при первинній реєстрації. Відповідно до пункту 4.1 Правил, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку № 12: а) місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування: фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна при наявності акта про право власності або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та при наявності акта державної комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію; власникам спільних будівель, які на законних підставах зробили перебудову, прибудову, внаслідок чого змінились належні їм частки. У випадках, коли співвласники не згодні змінити частки добровільно, це питання вирішується в судовому порядку; членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об'єднання, які повністю внесли свої пайові внески; фізичним особам, які у випадках ліквідації підприємства, об'єднання, організації отримали у власність в установленому законодавством порядку нерухоме майно підприємства, об'єднання, організації, що ліквідується; інвесторам, які у встановленому законодавством України порядку отримали у власність об'єкти нерухомого майна або його частини, побудовані за їх кошти, при наявності відповідного рішення органу державної виконавчої влади, місцевого самоврядування, акта прийняття-передачі об'єкта (частини) інвестору; фізичним та юридичним особам на підставі документів, встановлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна;

Відповідно до пункту 7 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб (Додаток № 1 до Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб), до таких документів відносять, зокрема, рішення місцевих органів державної виконавчої влади, місцевого самоврядування щодо права власності на об'єкти нерухомого майна.

Як доведено матеріалами справи, п.п.5.5. п.5 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23 січня 1998 року передано функцію «Замовника» приватному підприємству «Ярослав» на будівництво кіоску-кафе в проході кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» на АДРЕСА_2 від закритого акціонерного товариства «Світлиця», що підтверджується відповідним витягом з рішення.

На підставі вищевказаного рішення виконавчим комітетом Івано-Франківської міської Ради народних депутатів складено акт державної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації, яким встановлено пред'явлення закінченого будівництва кіоску-кафе по АДРЕСА_2, оглядом об'єкта встановлено, що будівельно-монтажні роботи виконані згідно з державними будівельними нормами, порушень вимог органів Державного архітектурно-будівельного контролю, Державного санітарно-епідеміологічного, пожежного нагляду та органів Держнаглядохоронпраці не встановлено. Загальна площа об'єкта 26,1 кв.м. Рішенням державної комісії визнано що кіоск-кафе по АДРЕСА_2 готовий до експлуатації. Також актом встановлено, що цей акт може служити основою для реєстрування у відповідних органах об'єкта як колективної або приватної власності юридичних осіб та фізичних осіб, а також у державних органах статистики.

24.03.1998 підпунктом 4.2 пункту 4 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 138 затверджено акт державної комісії про готовність до експлуатації кафе на АДРЕСА_2, загальною площею 26,1 кв.м. /замовник приватне підприємство «Ярослав»/.

На підставі вищевказаних рішень органу місцевого самоврядування Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації сформовано інвентаризаційну справу на будинок по АДРЕСА_1 та видано реєстраційне посвідчення на об'єкт нерухомого майна, які належать юридичним особам від 10.04.1998, на підставі якого оформлено та видано ПП «Ярослав» витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №33429247 від 12.03.2012 року.

Рішенням від 24.03.98 №138 затверджено Акт про готовність до експлуатації саме кафе, а не кіоску. Це виключне право виконавчого комітету, а не Івано-Франківського ОБТІ. Акт державної комісії про готовність нерухомого об'єкта до експлуатації підтверджує встановлення державною комісією виникнення права власності на нерухоме майно. Таким чином суд першої інстанції дійшов до вірного переконання, що кафе по АДРЕСА_1 зареєстроване як окремий об'єкт нерухомого майна з дотриманням норм чинного на момент реєстрації законодавства та на підставі належних документів, а тому в задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.11.2016р. по справі № 809/253/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді С. М. Кузьмич
І. І. Запотічний

Повний текст ухвали складено та підписано 25.05.2017р.