Справа № 810/1245/17
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року № 810/1245/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., при секретарі судового засідання Васковець М. С., за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась позовом Фізична особа підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у податкового органу не було підстав для проведення перевірки визначені ПК України. Зазначає, що прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем не було допущено порушень, які начебто були виявлені. Підтверджує, факту реалізації пляшки горілки за ціною менше мінімальної роздрібної ціни на напій не було.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував повністю, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що наказ про проведення перевірки прийнятий в межах повноважень визначених положеннями ПК України, підписаний уповноваженою особою та містить достатній обсяг інформації для розуміння підстав проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 Також зазначає, що позивачу було вручено особисто наказ про проведення перевірки, предявлено направлення на проведення перевірки та службові посвідчення, що підтверджується особистою розпискою позивача на звороті направлень та записом №1 від 17.02.2017 у журналі перевірок контролюючих органів. Зазначає, що перевіркою встановлено факт реалізації пляшки горілки «Мороша» 0,5 л., міцністю 40 % об., по ціні 62,00 грн., в той час коли Постановою КМУ №957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», встановлено мінімальну роздрібну ціну на такий напій в такій тарі 69,78 грн., чим порушено ст. 18 ЗУ №481/05-ВР та вимоги постанови КМУ №957 від 30.10.2008.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників сторін, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 здійснюється підприємницька діяльність в магазині-кафе за адресою: Київська область, Кагарлицький р-н., с. Расавка, вул. Тичини, 1-а.

Працівниками Головного управління ДФС у Київській області 17 лютого 2017 року на підставі пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, Законів України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», від 19 грудня 1995 року № 481/95- ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та виробів», Постанов Кабінету Міністрів України: від 30 липня 1996 року №854 «Про затвердження правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», від 13 травня 1996 року №493 «Про тимчасовий порядок видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», від 31 березня 1999 року №500 «Про впорядкування видачі субєктам підприємницької діяльності ліцензій на право оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним, плодовим і виноградним, алкогольними напоями та тютюновими виробами», від 27 грудня 2000 року №1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів», від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва», наказу Міністерства зовнішніх економічних звязків і торгівлі України від 24.07.2002 №218 «Про затвердження правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами» та іншими нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання і обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу в Україні, відповідно до Наказу від 26.01.2017 №84 та направлень на перевірку №89 та №90 від 10.02.2017 проведено фактичну перевірку магазину підприємця ОСОБА_1

Згідно пп.75.1.3 п.1. ст.75 Податковою кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичною провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такою платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудовою договору, оформлення і трутових відносин з працівниками (найманими особами). Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Щодо порядку проведення фактичної перевірки: фактична податкова перевірка - це вид податкової перевірки, передбачений ст.ст.75, 80, 81 ПКУ. Вона здійснюється без попередження платника податків та є, так званою раптовою перевіркою. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така податкова перевірка здійснюється податковою інспекцією щодо дотримання порядку ведення платниками податків розрахункових операцій, касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв про державну реєстрацію та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на органи державної податкової служби, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв про державну реєстрацію та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на органи державної податкової служби, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до п.80.4 ст.80 ПКУ перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, п.80.5 ст.80 ПКУ.

Згідно п.80.7. ст. 80 ПКУ фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами органу державної податкової служби у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення фактичної перевірки здійснюється за умови пред'явлення направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Судом встановлено, що перед початком перевірки перевіряючими позивачу пред'явлено направлення на перевірку, в якому зазначалась дата його видачі, назва контролюючою органу, вид фактичної перевірки, підстави, дата початку та тривалість перевірки, посади, та прізвища посадових осіб контролюючого органу, які проводили перевірку. ФОП ОСОБА_1 ознайомилась з направленнями від 10.02.2017 №89 та №90 (в яких зазначені реквізити наказу №84 від 26.01.2017), службовими посвідченнями перевіряючи та отримала копію наказу від 26.01.2017 №84 «Про проведення фактичних перевірок», про що власноручно зазначила у направленнях на перевірку та записом №1 від 17.02.2017 у журналі перевірок контролюючих органів. Копія наказу та направлення на перевірку містять всі реквізити передбаченні Податковим кодексом України. Перевіряючі були допущені до проведення перевірки.

Отже, посилання позивача про порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки не беруться судом до уваги, оскільки не підтверджені доказами. А судом встановлено, що перевірка проведена у відповідності до вимог Податкового Кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що у разі невиконання податковим органом умов та порядку допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки позивач була вправі не допустити цих осіб до перевірки, як це передбачено статтею 81 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не спростовано те, що позивачем було допущено до перевірки посадових осіб ГУ ДФС у Київській області.

Слід зазначити, що згідно позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 24.12.2010р. у справі за позовом ТзОВ «Foods and Goods L.T.D.» до ДПІ у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - ДПА в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Як встановлено судом, за результатами проведеної фактичної перевірки 17.02.2017 року було складено Акт №44/10-36-40/НОМЕР_1 фактичної перевірки (бланк за №001629) (далі-Акт).

У ході проведення перевірки встановлено, факт реалізації пляшки горілки «Мороша» 0,5 л., міцністю 40 % об., по ціні 62,00 грн., згідно денного Z-звіту №0927 від 21.12.2016 (фіскальний чек №3 від 21.12.2016), в той час коли Постановою КМУ №957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», встановлено мінімальну роздрібну ціну на такий напій в такій тарі 69,78грн., чим порушено ст. 18 ЗУ від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та виробів».

На підставі Акту фактичної перевірки від 17.02.2017 №44/10-36-40/НОМЕР_1 винесено податкове повідомлення-рішення від 03.03.2017 №, яким встановлено порушення ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та виробів», Постанови Кабінету Міністрів від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абз.14 ч.2 ст.17 ЗУ №481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та виробів», застосовано суму штрафних санкцій 10000грн.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008р. № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва" встановлені мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої.

У позовній заяві позивач зазначила, що продаж горілки «Мороша» 0,5 л., міцністю 40 % об., по ціні 62,00 грн. згідно денного Z-звіту №0927 від 21.12.2016 (фіскальний чек №3 від 21.12.2016).

При дослідженні денного Z-звіту №0927 від 21.12.2016 та фіскального чеку №3 від 21.12.2016, судом встановлено, що дійсно горілка «Мороша» 0,5 л., міцністю 40 % об. продана 21.12.2016 по ціні 62,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача зазначила, що порушення дійсно було та підтвердила факт реалізації пляшки горілки за ціною менше мінімальної роздрібної ціни мотивуючи це тим, що будь якої шкоди будь кому заподіяно не було, звернення до суду обумовлене величиною штрафних санкцій та подальшим самостійним недопущенням аналогічних порушень.

Доказів відсутності порушення постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008р. № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва" позивачем суду не надано.

Положеннями ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР, за роздрібну торгівлю горілкою, за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої застосовується штрафна санкція у розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Відповідно до ст. 17 Закону №481/95-ВР, за порушення його норм щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів. Рішення про стягнення штрафів приймаються органом, який видав ліцензію, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3. статті 54 ПКУ, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПКУ штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Отже, судом встановлено, що відповідачем було правомірно за реалізацію алкогольних напоїв а цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі алкогольні напої застосовано до позивача штраф у розмірі10000 грн.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів суду порушення своїх прав та інтересів з боку відповідача і жодним доказом не обґрунтував неправомірність дій та рішення відповідача.

Судом враховано при розв'язанні відповідних спорів принцип офіційного з'ясування обставин справи, передбачений частинами четвертою та п'ятою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до вказаної норми суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Судом було запропоновано особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Згідно з частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач надав суду всі докази на підтвердження правомірності своїх дій і прийнятого рішення.

У зв'язку з викладеним підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись статтями 11,14,70,71, 72,86,94,159-163,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 18 травня 2017 р.