Справа № 803/717/16
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

24 травня 2017 рокуСправа № 803/717/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про зобовязання знести самочинно збудований магазин по вул. 50 років Перемоги, 1а в смт. Шацьк, Шацького району, Волинської області.

16.05.2017 до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі у звязку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

23.05.2017 представником позивача було подано заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, в якому останній просив відмовити у його задоволенні.

Сторони в судове засідання не зявилися. У клопотанні від 24.05.2017 представник позивача просить розгляд справи проводити за його відсутності, адміністративний позов підтримує, просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання.

З врахуванням вимог частини першої статті 41, частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута у відсутності сторін, в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Суб'єкт владних повноважень, як визначено пунктом 7 частини першої статті 3 КАС України, це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Слід зазначити, що в частині четвертій статті 50 КАС України наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами субєктів владних повноважень. Отже, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, встановлених законом.

Як слідує з матеріалів адміністративної справи, Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про зобовязання знести самочинно збудований магазин по вул. 50 років Перемоги, 1а в смт. Шацьк, Шацького району, Волинської області.

Як встановлено судом, під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держаних стандартів і правил ОСОБА_1, яка проводилась 16.12.2015, управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області виявлено, що на земельній ділянці, яка знаходиться в приватній власності, побудовано одноповерхове приміщення магазину з влаштуванням фундаменту, стін, перекриття, покриття в смт. Шацьк, вул. 50 років Перемоги, 1а, Шацького району Волинської області. Відтак, замовником ОСОБА_1 здійснено будівництво приміщення магазину без отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, розроблення проектної документації на будівництво магазину, реєстрації декларації про початок виконання робіт, чим порушено вимоги статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», статті 25 Закону України «Про основи містобудування», статей 29, 30, 31, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розділу 1.6 ДБН А.3.1-5-2009 (а.с.10 зворот).

Крім того, в ході перевірки було встановлено, що магазин збудований з порушенням будівельних норм (виступає за межі земельної ділянки) на полосу відводу автодороги Львів Брест, чим порушено вимоги статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.10 зворот).

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням (частина друга зазначеної статті).

При цьому, положення, що розкривають юридичну природу самочинного будівництва та визначають можливі юридичні наслідки такого будівництва закріплені у статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до частини першої вказаної статті житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як передбачено, частиною 7 статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

За змістом статті 177 ЦК України обєкти самочинного будівництва належать до обєктів цивільних прав.

Відтак, з врахуванням норм частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої статті 15 ЦК України правом звернення до суду за захистом наділені: особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів; органи і особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, враховуючи викладене, слід дійти висновку, що спір за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України про зобовязання знесення самочинного будівництва підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а повязаний з вирішенням питання щодо речового права, а відтак його розгляд не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 в справі № 21-1959а16.

Таким чином, суд дійшов висновку, що провадження у даній адміністративній справі слід закрити відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України

Керуючись статтями 41, 128, 157, 160, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Провадження у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії закрити.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи підлягає розгляду та вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк