Справа № 301/1802/16-а
Суддя: Даруда І. А.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/1802/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2017 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В складі головуючої судді - Даруда І.А.

при секретарі - Сатін Н.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іршава адміністративну справу за позовом Сілецького споживчого товариства до Зарічанської сілької ради Іршавського району Закарпатської області про визнання неправомірним рішення органів місцевого самоврядування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Сілецьке споживче товариство звернулося до суду з даним позовом до Зарічанської сілької ради Іршавського району Закарпатської області про визнання неправомірним рішення органів місцевого самоврядування.

Свої вимоги мотивує тим, що у постійному користуванні на підставі державних актів на право постійного користування землею у Сілецького СТ знаходяться земельні ділянки, які розташовані в межах Зарічанської сільської ради. На даних земельних ділянках розташовані виробничі та комерційні споруди Сілецького СТ (пекарні, магазини, заготівельні контори та інше).

Сілецьке СТ будучи добросовісним користувачем земельних ділянок та належним платником податків, своєчасно та в повному обсязі сплачувало земельний податок за весь час землекористування. сільська рада, встановила непропорційно велику ставку земельного податку на 2016 рік для тих землекористувачів в яких земельні ділянки оформлені у постійному користуванні. Зарічанська сільська рада своїм Рішенням для землекористувачів на правах постійного користування встановила 12 %.

Не зважаючи на те, що відповідач прийняв Рішення щодо збільшення ставок податку на землю в грудні 2015 - січні-лютому 2016 років, про його існування позивачу стало відомо тільки в кінці березня 2016 року. Так, подавши до місцевої податкової інспекції в кінці лютого 2016 року податкової декларації з оплати податку на землю на підставі даних грошової оцінки та коефіцієнтів попереднього 2015 року, після її обробки фіскальною службою через один календарний місяць, а саме в двадцятих числах березня 2016 року, позивачу стало відомо, що наданий ними розрахунок сплати земельного податку має значні розбіжності. Провівши в кінці березня 2016 року звірку з податковою їм стало відомо, що Відповідач на пленарних засіданнях прийняв Рішення про значне підвищення ставок податку на землю.

Тільки на початку квітня 2016 року позивач отримав копію Рішення щодо встановлення ним нових ставок податку на землю на 2016 рік. У квітні 2016 року Сілецьке СТ звернулося з відповідною скаргою на Рішення Зарічанської сільської ради в антимонопольний комітет Закарпатської області. 04.07.2016 року антимонопольний комітет визнав обґрунтованими доводи споживчого товариства, і своїм рішенням зобов'язав Зарічанську сільську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом внесення змін до рішення від 24.12.2015р. № 30 та приведення його у відповідність до вимог чинного законодавства. Однак, не зважаючи на це, Зарічанська сільська рада так і не виконала вимогу антимонопольного комітету, і не виправила існуюче порушення.

В суді представник позивача Сілецького споживчого товариства ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просить визнати протиправним та скасувати рішення Зарічанської сільської ради від 13 грудня 2007 року «Про визнання державного акту Споживчого товариства на право постійного користування землею таким, що втратив чинність» та визнати протиправним та скасувати: п.п.5, 5.1 рішення № 30 від 24.12.2015 року 3-ї сесії 7-го скликання «Про внесення змін у рішення № 661 від 20.02.2015 року «Про затвердження ставки земельного податку» Зарічанської сільської ради та п.5 рішення № 661 від 20.02.2015 року 41-ї сесії 6-го скликання «Про встановлення ставок земельного податку» Зарічанської сільської ради щодо затвердження ставки земельного податку відносно Сілецького споживчого товариства.

Представники відповідача Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на заперечення (а.с. ), просять в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов підлягає до задоволеня з наступних підстав:

В суді встановлено, що на підставі державних актів на право постійного користування землею у постійному користуванні у Сілецького СТ знаходяться земельні ділянки, які розташовані в межах Осійської сільської ради (а.с.12-13). На даних земельних ділянках розташовані виробничі та комерційні споруди Сілецького СТ (пекарні, магазини, заготівельні контори та інше).

Сілецьке СТ будучи добросовісним користувачем земельних ділянок та належним платником податків, своєчасно та в повному обсязі сплачувало земельний податок за весь час землекористування, сільська рада, встановила непропорційно велику ставку земельного податку на 2016 рік для тих землекористувачів в яких земельні ділянки оформлені у постійному користуванні. Зарічанська сільська рада своїм Рішенням для землекористувачів на правах постійного користування встановила 12 %.

Не зважаючи на те, що відповідач Зарічанська сільська рада прийняла Рішення щодо збільшення ставок податку на землю в грудні 2015 - січні-лютому 2016 років, про його існування позивачу стало відомо тільки в кінці березня 2016 року. Так, подавши до місцевої податкової інспекції в кінці лютого 2016 року податкової декларації з оплати податку на землю на підставі даних грошової оцінки та коефіцієнтів попереднього 2015 року, після її обробки фіскальною службою через один календарний місяць, а саме в двадцятих числах березня 2016 року, позивачу стало відомо, що наданий ними розрахунок сплати земельного податку має значні розбіжності. Провівши в кінці березня 2016 року звірку з податковою позивачу стало відомо, що Відповідач на пленарних засіданнях прийняв Рішення про значне підвищення ставок податку на землю. Копію вказаного рішення позивач отримав на початку червня 2016 року.

Так у квітні 2016 року Сілецьке СТ звернулося з відповідною скаргою на Рішення Зарічанської сільської ради в антимонопольний комітет Закарпатської області. 04.07.2016 року антимонопольний комітет визнав обґрунтованими доводи споживчого товариства, і своїм рішенням зобов'язав Зарічанську сільську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом внесення змін до рішення від 24.12.2015 р. № 30 та приведення його у відповідність до вимог чинного законодавства (а.с.15). Однак, не зважаючи на це, Зарічанська сільська рада так і не виконала вимогу антимонопольного комітету, і не виправила існуюче порушення. А тому Сілецьке споживче товариства було змушене звернутися з даним позовом до суду.

Крім того, відповідач Зарічанська сільська рада в лютому 2015 року прийняла рішення № 661 "Про встановлення ставок земельного податку" Зарічанської сільської ради, яким протиправно, незаконно та безпідставно збільшила ставку земельного податку відносно позивача - Сілецького споживчого товариства.

Зазначене рішення Зарічанської сільської ради є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, так як відповідач прийняв рішення всупереч вимог ст.ст. 8,9, 12, 13,36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Крім того, в судовому засіданні по даній адміністративній справі встановлено, що Зарічанська сільська рада 13 грудня 2007 року прийняла рішення «Про визнання державного акту Споживчого товариства на право постійного користування землею таким, що втратив чинність».

Однак, відповідно до п.1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 пункт б розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов»язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним).

Відповідно до п.З ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов»язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Аналогічну правову позицію закріплено у п.27 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № б від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» , а саме норма 92 ЗК України не обмежує і не скасовує право постійного користування земельними ділянками, набуте іншими способами в установлених законодавством випадках станом на 01.01.2002 року.

Отже, якщо право постійного користування виникло в суб»єкта господарювання до 01.01.2002 року( дня набуття чинності діючим ЗК України) , після цієї дати воно продовжує зберігатися.

Про відсутність обов»язкових приписів щодо переоформлення права постійного користування землею йдеться і у п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» встановлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп ( справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до п.5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктних прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, рішення Зарічанської сільської ради, прийняте 13 грудня 2007 року, яким визнано виданий Сілецькому СТ державний акт на право постійного користування земельною ділянкою таким, що втратив чинність є протиправним та таким, що порушує земельні права позивача.

Згідно ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюи ється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Ст. 19 Конституції передбачено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна правова норма закріплена у ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до змісту ч. 3 вказаної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На правовідносини сторін, що виникли, поширюються положення Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Згідно ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов»язковими до виконання на відповідній території.

Ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що міські ради правомочні розглядати та вирішувати питання віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Спірні рішення Зарічанської сільської ради від 13 грудня 2007 року «Про визнання державного акту Споживчого товариства на право постійного користування землею таким, що втратив чинність» та п.п.5, 5.1 рішення № 30 від 24.12.2015 року 3-ї сесії 7-го скликання «Про внесення змін у рішення № 661 від 20.02.2015 року «Про затвердження ставки земельного податку» Зарічанської сільської ради та п.5 рішення № 661 від 20.02.2015 року 41-ї сесії 6-го скликання «Про встановлення ставок земельного податку» Зарічанської сільської ради щодо затвердження ставки земельного податку відносно Сілецького споживчого товариства спрямовані на правове регулювання господарських і адміністративних відносин між регуляторним органом та іншими суб'єктами господарювання, а тому, відповідно до ст. 1 ЗУ "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", воно є регуляторним актом.

Відповідно до ч. 12 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Статтею 36 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" передбачено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом або посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу, проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Згідно зі статтями 8, 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.

Кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань.

Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

В статті 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» зазначено, що повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

В судовому засіданні встановлено, що зазначені вимоги закону було порушено. Таким чином, дослідивши всі надані докази можна прийти до висновку, що оскаржуване рішення є неправомірним, прийняте з порушенням процедури, та порушує права позивача

Також мають місце порушення сільською радою при прийнятті оспорюваного рішення Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме Закарпатське територіальне відділення антимонопольного комітету України при зверненні до нього Сілецького СТ з приводу Зарічанської сільської ради у своєму рішенні зазначило, що встановлення різних відсоткових ставок земельного податку в залежності від права володіння чи користування земельними ділянками, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції. Зарічанську сільську раду зобов'язано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом внесення змін до рішення третьої сесії сьомого скликання від 24.12.2015 року № 30 та приведення його у відповідність до вимог чинного законодавства ( а.с.15).

Крім того, оскаржуване рішення Зарічанської сільської ради № 661 від 20.02.2015 року винесено з порушенням регламенту та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Як вбачається з протоколу № 3 третьої сесії 7-го скликання Зарічанської сільської ради від 24 грудня 2015 року головним бухгалтером Садварій В.В. на порядок денний було винесено питання про внесення змін у рішення № 661 від 10.02.2015 року "Про затвердження ставки земельного податку", за результатами розгляду якого було прийнято рішення про встановлення ставок земельного податку на 2016 рік, в тому числі й Сілецькому споживчому товариству, голова якого не звертався з даним питанням та не був присутнім при вирішенні та голосуванні по даному питанню, не зрозуміло за який розмір земельного податку, для юридичних чи фізичних осіб, якого цільового призначення землі голосували депутати.

Згідно Закону України "Про звернення громадян" рішення по заявах громадян має бути вмотивованим та відповідати вимогам закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 51 КАС України, крім прав та обов'язків, визначених у ст. 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.

Положеннями ст. 99 КАС визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що вищевказаний встановлений законом строк звернення до адміністративного суду позивачем пропущено.

Відповідно до ст. 102 КАС передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений і судом - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

У відповідності до вимог ст.100 КАС України, суд вважає, що є достатні підстави для поновлення позивачу строку для звернення до суду.

Беручи до уваги, що позивач отримав копію рішення щодо встановлення нових ставок податку на землю на 2016 рік на початку квітня 2016 року, тому суд вважає причину пропуску строку звернення до суду поважною і такою, що не залежала від позивача, а тому поновлює даний процесуальний строк.

Керуючись ст. ст. 9, 69, 71, 79, 86, 99-102, 128, 159 КАС України, ст. ст. 12, 92, 206 Земельного кодексу України, ст. ст. 19, 144 Конституції України, ст. ст. 24, 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 8, 9, 13, 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Поновити Сілецькому споживчому товариству строк звернення до суду з позовом до Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області про визнання неправомірним рішення органів місцевого самоврядування.

Визнати протиправним та скасувати рішення Зарічанської сільської ради від 13 грудня 2007 року «Про визнання державного акту Споживчого товариства на право постійного користування землею таким, що втратив чинність» та визнати протиправним та скасувати: п.п.5, 5.1 рішення № 30 від 24.12.2015 року 3-ї сесії 7-го скликання «Про внесення змін у рішення № 661 від 20.02.2015 року «Про затвердження ставки земельного податку» Зарічанської сільської ради та п.5 рішення № 661 від 20.02.2015 року 41-ї сесії 6-го скликання «Про встановлення ставок земельного податку» Зарічанської сільської ради щодо затвердження ставки земельного податку відносно Сілецького споживчого товариства.

Стягнути з Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області на користь позивача Сілецького споживчого товариства в повернення витрат по оплаті судового збору в сумі 551, 20 ( п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп.) гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, особами, які брали участь у справі але не були присутніми під час проголошення постанови, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Львіського апеляційного адміністративного суду через Іршавський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: І. А. Даруда