Справа № 816/13/17
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 р.Справа № 816/13/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2017р. по справі № 816/13/17

за позовом ОСОБА_1

до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання незаконними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

03.01.2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач), в якому просив, з врахуванням відмови та збільшення частини позовних вимог, визнати незаконними податкові повідомлення - рішення від 25.11.2016 № , № ; стягнути з відповідача понесені матеріальні збитки в сумі 18 584, 57 грн.; стягнути моральну немайнову шкоду в сумі 36126 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В своїй апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги доводи суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 14.11.2016 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, 2015 рік, достовірності, повноти нарахування і сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору з фізичних осіб з окремих видів отриманих доходів за період з 01.01.2014 по 31.12.2015.

За результатом вказаної перевірки складено акт №1254/16-20-13-02-14//78 від 21.11.2016 року, в якому встановлено порушення:

пп. 16.1.3 п.16.1 ст.16, п.179.1 ст.179, п.п.49.18.4. п. 49.18. ст. 49 Податкового кодексу України, в результаті неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік по строку подання до 30.04.2015 року, за 2015 рік по строку подання до 30.04.2016 року;

пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.10 п.164.2 ст.164, п.174.1 «а» ст.174, п.п.174.2.2. п. 174.2 ст.174 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму - 10801,59 гри. за 2014 рік на суму - 3087,82 грн., за 2015 рік на суму - 7713,77 грн.;

п.п.1.2 п.16.1 підрозділу 10 Закону України ,,Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 р. №1621-УІІ, а саме заниження військового збору з доходів фізичних осіб за 2015 рік на суму - 2314,13 грн.

Відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 25.11.2016 р. №002113302, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 13501,99 грн, у тому числі за основним платежем 10801,59 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2700,40 грн;

податкове повідомлення - рішення від 25.11.2016 № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору з фізичних осіб, пені в розмірі 3027,10 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням у розмірі 2314,13 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 578,53 грн., пеню в розмірі 134,44 грн.

Перевіркою встановлено, що позивачем не подано декларацію про майновий стан та доходи за 2014 рік та не включено до декларації про майновий стан та доходи суму доходу - 61756,49 грн. у вигляді отриманої в спадщину земельної ділянки від особи не першого ступеня споріднення та не визначено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму - 3087,82 грн.

Також перевіркою встановлено, що позивачем не подано декларацію про майновий стан та доходи 2015 рік та не включено до декларації про майновий стан та доходи суму доходу - 154275,44 грн. грн. у вигляді отриманих в спадщину земельних ділянок та суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7713,77 грн.

Зазначене порушення обґрунтовано неутриманням позивачем податку з доходів фізичних осіб за 2014 рік в сумі - 3087,820 грн. (61756,49 х 5%), за 2015 рік в сумі - 7713,77 грн. (154275,44 х 5%), у зв'язку з отриманням доходу у вигляді спадщини від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення.

Внаслідок вищезазначеного порушення, позивачем за 2015 рік занижено військовий збір з доходів фізичних осіб на суму - 2314,13 грн. (154275,44 грн. х 1,5%).

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що прийняте відповідачем податкові повідомлення-рішення відповідають нормам чинного законодавства, є законними та скасуванню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку, зокрема, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Підпунктом 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України визначено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України зазначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

У відповідності до пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Згідно з п 174.3, п.174.4 ст. 174 Податкового кодексу України,особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, і зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини.

Нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

Підпунктом "а" 174.2.1 та підпунктом 174.2.2 п. 174.2 ст. 174 Податкового кодексу України визначено, що об'єкти спадщини - вартість власності, що успадковується членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковується за нульовою ставкою. Тоді як, вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.

Підпунктом 167.2 ст. 167 Податкового кодексу України встановлено ставку податку, яка становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Як вбачається з матеріалів справи, в рішенні Миргородського міськрайонного суду від 11.06.2014 року у справі №541/975/14-ц, зазначено, що позивач отримав в спадщину земельну ділянку площею 2,3440 га з кадастровим номером НОМЕР_1, призначену для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Миргородського міськрайоного управління юстиції Полтавської області Нечитайло Н.І. від 14.07.2014 № 14430943 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2,3440 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, призначену для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.06.2014 №2/541/497/2014, за позивачем.

На запит відповідача від 18.10.2016р. №518/9/16-20-13-01 управлінням Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області (лист №99-28-99.7-1856/16- 16 від 19.10.2016 р.) повідомлено, що вартість земельної ділянки становить - 61756,49 грн.

На запит відповідача від 16.05.2016 № 1211/16-20-17-01-24 приватним нотаріусом Карбан Є.О надано інформацію №550/01-16 від 21.05.2016, згідно якої позивачем успадковано земельні ділянки, розташовані на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області: площею 2,4775 га з кадастровим номером НОМЕР_2, вартістю - 77137,72 грн. (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31.08.2015 року); площею 2,4262 га зкадастровим номером НОМЕР_3 вартістю - 77137,72грн. (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31.08.2015 року). Вказані земельні ділянки належали на праві власності померлому ОСОБА_5, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва., та розташовані на території Попівської сільської ради Миргородського районного суду Полтавської області.

Колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не є для позивача членами першого ступеня споріднення, що як наслідок є підставою для сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, ставка податку становить 5%.

З огляду на викладене, колегія суддів вказує на обов'язок позивача щодо сплати податку на доходи з фізичних осіб, у зв'язку з отриманням доходу у вигляді спадщини від фізичної особи, яка не є членом сім'ї першого ступеня споріднення, у розмірі: за 2014 рік - 3 087,82 грн., та за 2015 рік - 7 713,77 грн.

За результатами перевірки податковим органом було встановлено невиконання позивачем встановленого законом обов'язку зі сплати податку на доходи фізичних осіб, у встановленому законом розмірі 10 801, 59 грн.

Відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність застосування відповідачем штрафних санкцій податковим повідомленням-рішенням від 25.11.2016 року у розмірі 25% суми нарахованого податкового зобов'язання, що становить 2 700, 40 грн.

Що стосується оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення від 25.11.2016 року № , то колегія суддів зазначає наступне.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни внесені Законом України від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" до Податкового кодексу України в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб - платників податків.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу), а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Ставка збору, відповідно до п.п. 1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу XX інші перехідні положення Податкового кодексу України, - становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що Законом прямо передбачено обов'язок позивача, як платника податку сплатити до бюджету відповідну суму військового збору.

Матеріали справи свідчать, що актом перевірки №1254/16-20-13-02-14//78 від 21.11.2016, позивачем було занижено суми доходу фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 154275,44 грн.

Відповідачем було законно та обґрунтовано нараховане грошове зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" за податковими зобов'язаннями за 2015 рік в розмірі 2314,13 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність застосування відповідачем штрафних санкцій, відповідно до вже зазнченого раніше п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, податковим повідомленням-рішенням від 25.11.2016 року у розмірі 25% суми нарахованого податкового зобов'язання, що становить 578, 53 грн.

У відповідності до пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання розпочинається нарахування пені.

Згідно з п. 129.4 Податкового кодексу України, на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Таким чином, відповідачем за несвоєчасну сплату суми податкового зобов`язання з військового збору нараховано пеню у розмірі 134,44 грн.

Під час перевірки податковим органом було встановлено заниження позивачу розміру чистого оподатковуваного доходу, відповідачем було винесене податкове повідомлення-рішення від 25.11.2016 № , яким позивачу донараховано грошове зобов'язання на загальну суму 3027,10 грн.

В своїй апеляційній скарзі позивач стверджує про те, що суд не прийняв до уваги вільні ринкові відносини щодо спірних відносин.

Крім цього, позивач вказує про виконання ним у добровільному порядку вимог щодо сплати штрафу.

Колегія суддів вважає, що дані доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідач зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому, встановивши порушення позивачем законодавства щодо неподання декларації про майновий стан і доходи, вказавши суму доходу, нарахованого у вигляді вартості успадкованого майна та суми податку на цей дохід, відповідач діяв в межах закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось

Згідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198 , ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2017р. по справі № 816/13/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бенедик А.П. Мельнікова Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений 29.05.2017 р.