Справа № 128/3867/16-а
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3867/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 травня 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 45-49). Позов мотивує тим, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 3-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджує посвідчення серії А № 104423, видане 26.09.2012 року. З 27.08.1986 року по 30.08.1986 року він був відряджений для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На ліквідацію аварії на Чорнобильській АЕС позивача направили з місця роботи Автобази № 5 тресту «Вінницяшляхбуд», правонаступником якого є ВАТ «Південьзахідшляхбуд». 20.07.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі з заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, відповідно до абзацу 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням комісії Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі від 21.07.2016 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що грубо порушує його конституційні права, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тому просить суд: визнати неправомірним рішення комісії Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 20 липня 2016 року.

В судове засідання 25.05.2017 року учасники судового розгляду не зявились.

Представник позивача ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_2 попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві зазначив, що заявлені позовні вимоги позивача підтримує та просить їх задовольнити. Попередньо позов підтримав в межах заявлених вимога, та на підставах зазначених у позові.

Представник відповідача Вінницького приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за довіреністю ОСОБА_3 також попередньо подала суд письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. В заяві вказала, що заперечує проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. Згідно вказаних письмових заперечень відповідача, 20.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надавши посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, трудову книжку, наказ, списки, платіжну відомість, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру та паспорт. Розглянувши всі надані позивачем документи, було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в звязку з тим, що в позивача відсутнє право на пенсію за віком, оскільки в нього відсутній мінімальний страховий стаж 15 років, необхідний для призначення пенсії. В звязку з цим представник просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши думки сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових поясненнях, клопотаннях та письмових запереченнях на адміністративний позов, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною третьою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 3) серії А № 104423, видане 26.09.2012 року, в якому зазначено, що він має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з числа осіб, які працювали у зоні відчуження протягом 1986 року з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14 календарних днів, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, що підтверджується його копією (а.с. 7).

Згідно копії довідки № 3-26 «к»/804, виданої ПАТ «Південьзахідшляхбуд» 01.12.2014 року, ОСОБА_1 дійсно з 31 травня 1982 року (наказ № 23-кр від 31.05.1982 року) по 04 липня 1987 року (наказ № 42-к від 08.07.1987 року) працював на автобазі № 5 тресту «Вінницяшляхбуд» водієм автотранспортних засобів третього класу; з 27.08.1986 року по 30.08.1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС м. Чорнобиль (здійснював перевезення вантажів для монтажу АБЗ) (а.с. 14). Зазначене також підтверджується копією списку робітників треста «Вінницяшляхбуд», які брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в тридцятикілометровій зоні, в якому в розділі IX «Автобаза № 5» під № 253 зазначено позивача ОСОБА_1 (мова оригіналу російська) (а.с. 8-10); копією наказу треста «Вінницяшляхбуд» № 207 від 28.11.1986 року «Про розподіл премії між підрозділами треста «Вінницяшляхбуд» за введення в дію автомобільної дороги «Зелений мис Чорнобиль» 4,0 км» (мова оригіналу російська) (а.с. 11); копією наказу по Автобазі № 5 треста «Вінницяшляхбуд» № 8 від 20.01.1987 року «Про розподіл премії між працівниками автобази за введення в дію автомобільної дороги «Зелений мис Чорнобиль» 4,0 км» (мова оригіналу російська) (а.с. 12-13); копією списку працівників Автобази № 5 треста «Вінницяшляхбуд», які приймали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в тридцятикілометровій зоні (мова оригіналу російська) (а.с. 16-17).

З копії витягу з протоколу № 50 засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 30.08.2012 року вбачається, що комісія вирішила на підставі представлених документів визначити статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 ОСОБА_1, який виконував роботи у м. Чорнобиль впродовж 4 календарних днів у другій половині 1986 року (а.с. 18).

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що призначення та виплата пенсій особам, які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, проводиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році пенсійний вік зменшується на 5 (пять) років.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Для вирішення питання щодо права на зменшення пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно пункту 5 розділу 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який затверджений постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846 (із змінами), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення учасника ліквідації на ЧАЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено періоди роботи, населений пункт чи об'єкт, де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Якщо довідка видана не в період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, то вона повинна містити посилання на первинні документи, якими стверджується час, період і місце роботи.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Факт роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження в період з 27.08.1986 року по 30.08.1986 повністю підтверджується вищевказаними документами, доданими позивачем для призначення пенсії, а також показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, допитаними під присягою в судовому засіданні 24.02.2017 року, які підтвердили факт перебування позивача в зоні ЧАЕС у вищевказаний період.

Згідно ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в якій визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до 3 категорії осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році належать ті, які працювали у зоні відчуження з 01.07.1986 по 31.12.1986 - від 1 до 5 календарних днів, а отже відповідно до ст. 55 Закону особам, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 5 (пять) років.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України неодноразово (зокрема, рішення від 11.10.2005р.№ 8-рп/2005, від 09.07.2007р. № 6-рп/2007, від 22.05.2008р. № 10-рп/2008, від 27.11.2008р. № 26-рп/2008 ) розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Також постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Право на пенсійне забезпечення, передбачене статтями 1, 3, ч.2 ст.6, статтею 8, ч.2 ст.19, статтями 22, 23, ч.1 ст.24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства в Україні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що передбачено ч. 2 ст. 71 КАС України.

Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналізуючи вищезазначене, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Крім того, відповідно до вищевказаного посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 3) серії А № 104423, виданого 26.09.2012 року, держава вже підтвердила та встановила ОСОБА_1 особою, яка брала участь у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Навіть у самому посвідченні вказано, що він має право на пільги, компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Суд вважає, що достатнім документом для підтвердження періоду роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 3) серії А № 104423, видане 26.09.2012 року, яке не визнано недійсним.

Наведене свідчить про те, що дії Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області щодо не призначення та виплати пенсії позивачу згідно ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є незаконними.

Згідно з ч. 1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім тих випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після досягнення 55 років (ОСОБА_1 народився 05.07.1961 року), - 20.07.2016 року.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 8, 41, 71, 72, 94, 159-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення комісії Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Вінницьке приміське обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 5 (пять) років відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 20 липня 2016 року.

Постанова може бути оскарженою до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів з дня її проголошення апеляційної скарги з надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: