Справа № 826/20378/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 травня 2017 року № 826/20378/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі cудді Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 52678285 від 18.10.2016,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", про скасування постанови головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенко О.О про відкриття виконавчого провадження № 52678285 від 18.10.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена з порушення приписів ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), адже виконавчий напис нотаріуса № 330 від 18.03.2014 втратив чинність 18.03.2015.

У судовому засіданні 16.05.2017 при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог, позивач та її представник підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах.

Представники відповідача та третьої особи у відповідне судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності їх представників до суду не надійшли.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем, третьою особою документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18.03.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. складено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №330, згідно якого пропонувалось звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та передана нею публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Надра" в іпотеку; за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаної квартири, пропонувалось задовольнити вимоги ПАТ "КБ "Надра" на загальну суму 1 874 168,17 грн.

18.10.2016 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52678285 по примусовому виконанню виконавчого напису №330.

Вважаючи дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження протиправними, і, як наслідок, вбачаючи наявність підстав для скасування постанови, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Відповідно до статті першої Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)

Статтею 17 цього ж Закону встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Виконанню державною виконавчою службою поряд з іншими підлягають виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до змісту статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

В той же час, згідно з п.4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, виконавчий напис має містити:

дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;

найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача;

найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);

строк, за який провадиться стягнення;

суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;

розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;

номер, під яким виконавчий напис зареєстровано;

дату набрання чинності виконавчим написом;

строк пред'явлення виконавчого напису до виконання;

підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою;

інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України „Про виконавче провадження".

Підпунктами 5.1, 5.2 п.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість; якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Частиною 1 ст. 25 Закону №606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Аналіз приписів ст. 25 та 26 Закону №606-XIV дає суду підстави стверджувати, що державний виконавець зобов'язаний прийняти виконавчий документ до виконання у випадку, якщо строк його пред'явлення до виконання не сплив. В свою чергу, пропуск встановленого строку пред'явлення виконавчого документу до виконання є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання визначені частиною першою статті 22 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема встановлено річний термін на пред'явлення до виконання виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 91 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути пред'явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення.

Дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено, що спірну постанову винесено на виконання виконавчого напису № 330, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. 18.03.2014, термін дії такого виконавчого напису становить один рік, тобто до 18.03.2015.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з тієї підстави, що виконавчий напис № 330 від 18.03.2014 вже втретє перебуває на примусовому виконанні. Також відповідачем долучено до матеріалів справи копії постанов державного виконавця Подільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчого напису № 330 від 18.03.2014.

Частиною 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред'явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Однак, суд вбачає за необхідне зазначити, що вказані строки перериваються, а не відраховуються заново з моменту з моменту повернення виконавчого документа без виконання.

Вказані обставини, обумовлюють відсутність належних та допустимих доказів наданих відповідачем, які підтверджують обставини переривання строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, адже до матеріалів справи не надано до суду відомостей про тривалість кожного виконавчого провадження.

Таким чином, на момент надходження до державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві строк виконання вказаного виконавчого напису сплинув, а тому у державного виконавця не було жодних законних підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", про скасування рішення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

При цьому, як вбачається зі змісту постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7, акт суб'єкта владних повноважень може бути скасовано тільки у разі визнання його протиправним, тобто таким, що порушує права та законні інтереси особи, оскільки, скасування такого акта є способом захисту порушеного права, який застосовується у разі, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 181 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенко О.О про відкриття виконавчого провадження № 52678285 від 18.10.2016.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) здійснений нею судовий збір у розмірі 551,21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 21 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа