Справа № 2-а-57/10/1414
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2011-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2011 р.Справа № 2-а-57/10/1414

Категорія:10,3,2Головуючий в 1 інстанції: Безпрозванний В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

доповідача - судді - Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Миколаївської міської ради про перерахунок та виплату недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2009 року ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, позивач) звернулася до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Миколаївської міської ради (надалі ДПСП ВК Миколаївської МР, відповідач) та просила визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати останнього провести доплату сум щорічної компенсації на оздоровлення за 2000 - 2010 роки відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Суд визнав неправомірним рішення Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо розміру соціальних виплат на оздоровлення ОСОБА_1 за 2008, 2009, 2010 роки. Також, суд зобовязав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачених сум щорічної компенсації на оздоровлення за 2008, 2009, 2010 роки, виходячи з розміру 3-х мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб у судове засідання, та за відсутності клопотань від усіх осіб, про розгляд справи за їх участю.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено і знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що позивачка є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та має статус громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження другої категорії (а.с7), у звязку з чим відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Корабельним районним судом м. Миколаєва було вірно встановлено обставини справи, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 КАС України (в редакції 2005 року, яка діяла на момент звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, суд першої інстанції зробив вірний висновок щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за 2000 2007 роки, у звязку із пропуском строку та вірно визнав причини цього пропуску не поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин правильним і таким, що відповідає закону, є висновок суду першої інстанції, що позивач, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на призначення їй щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, окрім того, це право гарантується ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При винесені рішення, суд першої інстанції правомірно керувався нормами Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів (ч.3 ст. 22 Конституції України), не застосовуючи положення Законів України «Про державний бюджет України», в звязку з тим , що вони суперечать нормам Конституції України.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи порушень матеріального та процесуального права не допустив, а тому, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись: ст. ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Миколаївської міської ради про перерахунок та виплату недоотриманих сум на оздоровлення залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня отримання її сторонами.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова