Справа № 541/278/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 р.Справа № 541/278/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.03.2017р. по справі № 541/278/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Миргородської районної ради Полтавської області

про визнання неправомірною та протиправною бездіяльності щодо ненадання рівноцінної роботи (посади) на іншому підприємстві, в установі, організації після закінчення повноважень депутата місцевої ради, зобовязання надати рівноцінну роботу (посаду) на іншому підприємстві, в установі, організації, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі по тексту позивач, ОСОБА_2В.) звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Миргородської районної ради Полтавської області (далі по тексту відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати неправомірною та протиправною бездіяльність Миргородської районної ради Полтавської області щодо ненадання ОСОБА_2, як депутату місцевої ради, який працював у Миргородській районній раді Полтавської області на постійній основі, після закінчення таких повноважень попередньої роботи (посади керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) у Миргородській районній раді Полтавської області або, за його згодою, на іншому підприємстві, в установі, організації;

- зобовязати Миргородську районну раду Полтавської області надати ОСОБА_2, як депутату місцевої ради, який працював у Миргородській районній раді Полтавської області на постійній основі, після закінчення таких повноважень попередню роботу (посаду керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності іншу рівноцінну роботу (посаду) у Миргородській районній раді Полтавської області або, за його згодою, на іншому підприємстві, в установі, організації;

- стягнути з Миргородської районної ради на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 27185,00 грн.;

- стягнути з Миргородської районної ради Полтавської області на користь ОСОБА_2 100000 грн. на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 4 листопада 2016 року (т.2, а.с.55-56), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року (т.2, а.с.90-93), позовну заяву ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визнання неправомірною та протиправною бездіяльності Миргородської районної ради Полтавської області щодо ненадання йому, як депутату місцевої ради, який працював у Миргородській районній раді Полтавської області на постійній основі, після закінчення таких повноважень попередньої роботи (посади керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) у Миргородській районній раді Полтавської області, та зобов'язання Миргородської районної ради Полтавської області надати йому попередню роботу (посаду керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності - іншу рівноцінну роботу (посаду) у Миргородській районній раді Полтавської області, залишено без розгляду.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.03.2017 року по справі № 541/278/16-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Миргородської районної ради Полтавської області про визнання неправомірною та протиправною бездіяльності щодо ненадання йому, як депутату місцевої ради, який працював у Миргородській районній раді Полтавської області на постійній основі, після закінчення таких повноважень, роботи (посади) рівноцінної тій, яку він займав до обрання на виборну посаду, на іншому підприємстві, в установі, організації, зобовязання надати рівноцінну роботу (посаду) на іншому підприємстві, в установі, організації, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.03.2017 року по справі № 541/278/16-а та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач, в обґрунтування вимог апеляційної скарги, та його представник у судовому засіданні зазначили, що судом першої інстанції не було встановлено чи мала місце бездіяльність відповідача, що свідчить про порушення судом першої інстанції приписів п.1 ч.1 ст. 161 КАС України. Крім того, вказують, що передбачений ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» обовязок відповідача надати рівноцінну роботу (посаду) на іншому підприємстві, установі організації є безумовним і не має обмеження у часі, а тому невиконання зазначеного обовязку відповідачем є порушенням прав позивача, що, в свою чергу, є підставою для стягнення на користь ОСОБА_2 заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди, що полягає у душевних та фізичних стражданнях, які призвели до погіршення здоровя.

Представник відповідача, у надісланому запереченні, з викладених підстав, посилаючись на обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.03.2017 року по справі № 541/278/16-а залишити без змін. Пояснив, що позивач є соціально захищеною особою (пенсіонером), а відповідач не має можливості відповідно до ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» працевлаштувати ОСОБА_2 на іншому підприємстві, установі, організації на посаду, рівноцінну посаді керуючого справами виконавчого апарату районної ради, оскільки призначення на зазначену посаду здійснюється шляхом виборів або призначення на конкурсних засадах. Вказує, що відповідач не є органом, який здійснює працевлаштування до субєктів, які не підконтрольні та не підпорядковані Миргородській районній раді Полтавської області.

У надісланій заяві представник відповідача просив розгляд справи провести без участі відповідача.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 з 02 січня 2003 року до 4 березня 2014 року працював на посаді керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради, з якої був звільнений розпорядженням голови районної ради №8-р від 04 березня 2014 року у зв'язку з обранням на виборну посаду заступником голови Миргородської районної ради шостого скликання (т.1, а.с.17, 110-113, 114).

6 листопада 2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади заступника голови Миргородської районної ради у звязку з закінченням строку повноважень 6 скликання, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч.2 ст.36 КЗпП України, що підтверджується записом у трудовій книжці (т.1, а.с.17).

Розпорядженням голови районної ради № 27-р від 06 листопада 2015 року вирішено забезпечити протягом 09 листопада 2015 року оформлення та видачу трудових книжок та копій рішень Миргородської районної ради від 06.11.2015 року про припинення повноважень та проведення повних розрахунків з ОСОБА_2, повноваження якого припинені на підставі ст. 56 п.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (т.1, а.с.141).

09.11.2015 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до голови Миргородської районної ради, в якій просив забезпечити його депутатські та трудові права, передбачені ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (т.1, а.с.7).

Листом від 16.11.2015 року № 350 відповідачем повідомлено позивача, що влітку 2015 року посада керуючого справами виконавчого апарату районної ради була ліквідована, тому в даний час така посада, або рівноцінна їй, в штатному розписі відсутня. Наявність рівноцінної посади в установах і організаціях району, яку можна запропонувати, вивчається, про що буде повідомлено додатково. Також позивачу було повідомлено про те, що, зважаючи на отримання ним пенсії, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він отримував на виборній посаді (т.1, а.с.8).

20 листопада 2015 року позивач звернувся до сесії Миргородської районної ради з заявою про вирішення питання по забезпеченню його трудових прав, як заступника голови районної ради 6 скликання, повноваження якого припинені 06.11.2015 року згідно ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (т.1, а.с.11), на яку отримав відповідь Голови районної ради від 03.12.2015 року № 388 про те, що забезпечити ці права, в обсязі зазначеному нормою закону, неможливо, про що раніше повідомлялося листом від 16.11.2015 року № 350 на заяву від 09.11.2015 року (т.1, а.с.12).

03.12.2015 року позивач повторно звернувся до сесії Миргородської районної ради з такою ж заявою (т.1, а.с.147), на яку відповідачем 10.12.2015 року надано відповідь вих. № 396, в якій зазначено, що підняте в заяві питання не підлягає для винесення на розгляд пленарного засідання (сесії) районної ради, так як воно не стосується переліку питань, передбачених ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також запропоновано позивачу влаштуватися на вакантні посади: заступника головного лікаря КЗ «Миргородський центр первинної медико-санітарної допомоги» з технічних питань» (не державна служба), спеціалістів Управління Держгеокадастру у Миргородському районі; адміністратора відділу з питань надання адміністративних послуг райдержадміністрації (т.1, а.с.148).

Судовим розглядом також встановлено, що позивач не повідомив відповідача про згоду на працевлаштування на зазначених посадах, наявність якої передбачена ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

До цього часу позивач не працює, є інвалідом 2 групи та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією довідки МСЕК від 20.04.2015 року (т.1, а.с.28) та копією пенсійного посвідчення від 15.06.2015 року (т.1, а.с.38).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо ненадання ОСОБА_2, як депутату місцевої ради, який працював у Миргородській районній раді Полтавської області на постійній основі, після закінчення таких повноважень попередньої роботи (посади керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) у Миргородській районній раді Полтавської області або, за його згодою, на іншому підприємстві, в установі, організації, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання неправомірною та протиправною бездіяльності щодо ненадання рівноцінної роботи (посади) на іншому підприємстві, в установі, організації після закінчення повноважень депутата місцевої ради, зобовязання надати рівноцінну роботу (посаду) на іншому підприємстві, в установі, організації, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час судового розгляду справи не доведено неправомірності дій відповідача, а тому прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування врегульовано Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадами в органах місцевого самоврядування є виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Згідно з ст. 7 згаданого Закону, правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», заступник голови районної, районної у місті (у разі її створення) ради, перший заступник, заступник голови обласної ради обираються відповідною радою в межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради шляхом таємного голосування і здійснюють свої повноваження до припинення ними повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків дострокового припинення їх повноважень у порядку, встановленому частинами третьою та четвертою цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв'язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов'язки на постійній основі.

Також у відповідності до ст.118 КЗпП України, працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що норма ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" встановлює право працівника, звільненого з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у раді, на одержання після закінчення його повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві, в установі, організації або надання йому рівноцінної роботи (посади).

Тобто, у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. Також законом гарантовано зарахування часу, коли колишній депутат не працював у зв'язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов'язки на постійній основі

Як вбачається з матеріалів справи, в Миргородській районній раді Полтавської області посада керуючого справами виконавчого апарату районної ради, яку до обрання на виборну посаду заступником голови Миргородської районної ради Полтавської області обіймав позивач, була ліквідована та в даний час така посада, або рівноцінна їй, в штатному розписі відсутня.

Доводи позивача про те, що відповідач має надати позивачу іншу рівноцінну роботу (посаду) за його згодою на іншому підприємстві, в установі, організації не відповідають приписам чинного законодавства, оскільки вказана посада є виборною , а відповідач не є роботодавцем щодо субєктів, які йому не підконтрольні та не підпорядковані.

Також судовим розглядом встановлено, що позивачу з червня 2015 року призначено пенсію по інвалідності.

Положення частини другої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачають, що особа, яка має право на пенсійне забезпечення, є соціально захищеною, а тому на неї не поширюються пільги, передбачені даною нормою права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій відповідача, а відтак підстав для задоволення позову не вбачається.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає, що вони є похідними від вимог про визнання неправомірною та протиправною бездіяльності Миргородської районної ради Полтавської області, а отже є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Законами та Конституцією України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.03.2017 року по справі № 541/278/16-а відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.03.2017р. по справі № 541/278/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 23.05.2017 р.