Справа № 215/4004/16-а (2-а/215/137/16)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" травня 2017 р. справа № 215/4004/16-а (2-а/215/137/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року

у справі № 215/4004/16-а(2-а/215/137/16)

за позовом ОСОБА_1

до Держави Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради

про визнання дій неправомірними, стягнення моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання дій неправомірними, стягнення моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.11.2016 адміністративний позов повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України з тих підстав, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто зазначені судом недоліки адміністративного позову.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, адміністративний позов повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду. Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає, що заявлене позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору судом не розглянуто, ухвалу про залишення позову без руху він не отримував

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваних ухвал суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2016 адміністративний позов залишено без руху у зв'язку з невідповідністю позовної заяви вимогам ч. 3 ст. 106 КАС України, а саме: до адміністративного позову не додано документ про сплату судового збору. Позивачу надано строк на усунення недоліків адміністративного позову - до 29.10.2016 та зазначено, що недоліки повинні бути усунуто шляхом сплати судового збору.

Зазначеною ухвалою також відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, у зв'язку з тим, що згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та II груп, законні представники дітей-інвалідів та недієздатних інвалідів, але ОСОБА_1 звертається до суду у цій справі не за захистом особи інваліда 1 групи, яку він доглядає, а за захистом своїх прав, крім того, позивач не надав доказів скрутного матеріального становища.

Копія ухвали суду від 21.09.2016 направлена позивачу на адресу, зазначену ним в позовній заяві, разом із супровідним листом від 22.09.2016 (а.с.9), і повторно - із супровідним листом від 27.10.2016 (а.с.12).

На виконання ухвали суду від 21.09.2016, ОСОБА_1 подано заяву про відкриття провадження у справі після усунення недоліків (а.с.13), в якій позивач посилається на те, що ухвала суду від 21.09.2016 отримана ним 29.11.2016, і просить звільнити його від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.2 ст.3, п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права держави, ст. 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Повертаючи позивачу адміністративний позов ухвалою від 30.11.2016, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вказані судом в ухвалі від 21.09.2016 недоліки не усунув, судовий збір не сплатив.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпне коло осіб, які звільнені від сплату судового збору і до цих осіб позивач не відноситься.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З даної норми вбачається, що єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Стосовно заявленого ОСОБА_1 клопотання про звільнення від сплати судового збору, судом встановлено, що при зверненні позивача до суду першої інстанції ним не надано належних та допустимих доказів майнового стану, який би позбавляв можливості сплатити судовий збір у встановленому законодавством України розмірі, або свідчив про відсутність достатніх коштів у заявника для оплати судових витрат.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд зобов'язаний самостійно витребувати при необхідності відомості щодо матеріального стану позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такого обов'язку на суд, у разі вирішення питання про звільнення особи від сплати судового збору, Законом не покладено.

Позивач повинен самостійно надати до суду переконливі докази, які свідчать про неможливість сплати ним судового збору і лише у разі неможливості самостійно подати такі докази з об'єктивних причин, позивач має про це зазначити у позові, заявивши відповідне клопотання про їх витребування. У поданій позовній заяві позивачем не наведено причин, які унеможливлюють самостійного подання до суду доказів його матеріального стану.

Апеляційний суд вважає також за необхідне звернути увагу, що надання відповідних доказів не може бути підставою лише для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення статті 88 КАС України передбачають і інший порядок вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме: зменшення розміру належного до оплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Таких клопотань позивачем заявлено не було.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за подання позовної заяви до адміністративного суду.

Посилання заявника апеляційної скарги на положення п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Так, відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Як вбачається з заявленого позову, порушення прав позивача пов'язане з неналежним розглядом його звернення до Голови Тернівської районної у місті ради від 04.07.2016, що, за позицією позивача, свідчить про порушення вимог Закону України «Про звернення громадян». Цим же Законом визначена і можливість відшкодуванню громадянину моральних збитків, які завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги (ст..25 Закону України «Про звернення громадян»). Тому посилання позивача на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», положення п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», на думку колегії суддів є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлює строк, достатній для усунення недоліків.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст.108 КАС України позовна заява повертається позивачеві якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яка залишена без руху.

Отже, приймаючи до уваги наведені обставини, той факт, що визначені судом першої інстанції недоліки позовної заяви позивачем усунуті не були, суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до ст.108 КАС України, повернув позовну заяву позивачу.

Суд першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали правильно застосував норми процесуального права, передбачені ст.204 КАС України підстави для скасування ухвали суду від 30.11.2016 відсутні, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року у справі № 215/4004/16-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко