Справа № 814/2665/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

24 травня 2017 року Справа № 814/2665/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1
доЮжноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Енергобудівників,5,Южноукраїнськ,Миколаївська область,55000
провизнання протиправною та скасування податкової вимоги від 17.08.2016р. № 245-17,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління у Миколаївській області (далі-відповідач, Южноукраїнська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкової вимоги №245-17 від 17.08.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковою винесено оскаржувану вимогу без врахування підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, адже 148783,80 грн. є тією сумою, яка не вважається додатковим благом у розумінні Податкового кодексу України.

Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими з підстав викладених в письмових запереченнях.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_1 та ПАТ "УкрСиббанк (далі-Банк) був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 від 26.02.2017 р., за яким ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 26335 швейцарських франків зі сплатою процентів, комісій банку на строк до 26.02.2017 року.

15 жовтня 2015 року Банком було направлено позивачу повідомлення про анулювання боргу в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Згідно до вищезазначеного повідомлення, позивачу анульовано кредитну заборгованість у сумі 6497,66 швейцарських франків, яка складається з основного боргу (тіло кредиту) 6411,71 швейцарських банків, що дорівнює 146607,47 грн. за курсом НБУ станом на 15.10.2015 року та з процентів в сумі 85,95 швейцарських франків, що дорівнює 1965,30 грн. за курсом НБУ станом на 15.10.2015 р. (арк .с .9). Також, баком повідомлено ОСОБА_1 про обов'язок самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Позивачем подано декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, якою самостійно визначено доходи отриманні протягом 2015 року в сумі 146607,47 грн., суму податку на доходи з фізичних осіб в сумі 22013,49 грн. та військового збору в сумі 2199,11 грн. (арк .с. 45-47).

У зв'язку з несплатою самостійно задекларованих сум, відповідачем сформовано податкову вимогу від 17.08.2016 року № 245-17 в сумі 24212,60 грн. (арк .с .47).

Суд вважає, що дана вимога є обґрунтованою та прийнятою у повній відповідності з нормами чинного законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до п. 162.1 ст. 162, п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені в п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З огляду на вищезазначені норми вбачається, що отримання платником податків додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є випадком, що на підставі ст. 164 Податкового кодексу України призводить до оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

При цьому кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено, і в такому разі боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

У даному випадку позивача було повідомлено банком про отримання ним додаткового блага шляхом анулювання (прощення) заборгованості. Отже, позивач зобов'язаний був самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з такого доходу та відобразити його в річній податковій декларації.

Крім того, відповідно до пп.165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника.

Отже, відсотки, пені, штрафні санкції за банківським кредитом - це платежі боржника на користь кредитора. Тобто відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків у розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. З урахуванням викладеного база оподаткування повинна бути визначена лише як сума, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом без урахування відсотків, пені та штрафних санкцій, а саме податкове зобов'язання повинно розраховуватися лише з основної заборгованості по кредиту, яка була списана банком.

З поданої позивачем декларації вбачається, що він вірно зазначив суму отриманого блага 146607,47 грн., адже в повідомленні банку саме ця сума зазначена як прощена сума основного боргу (тіло кредиту).

У своєму позові позивач стверджував, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором, на підставі підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» п. 8 Податкового кодексу України, Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Суд вважає необґрунтованим, твердження позивач, що сума 148783,80 грн. є тією сумою, яка не підлягає оподаткуванню, оскільки дана норма стосується тих кредитів, у яких відбулася зміна валюти зобов'язання, що не відповідає обставинам даної справи, тому до спірних правовідносин не застосовується. Позивачем не надано до суду доказів, що зміна валюти кредиту мала місце, наприклад додаткова угода.

Також, судом враховано, що позивачем самостійно визначено суму зобов'яання перед бюджетом шляхом подачі декларації.

Відповідно до п. 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп. 14.1.175 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Позивач подав декларацію про майновий стан і доходи, в якій самостійно зазначив суми отриманих доходів, податку з фізичних осіб та військового збору, однак у встановлені законодавством строки не сплатив узгоджену суму.

На підставі норм статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

В результаті несплати позивачем самостійно задекларованих сум утворився податковий борг, на підставі чого податковою складено податкову вимогу.

Таким чином, оскаржувана податкова вимога сформована відповідачем у повній відповідності з нормами чинного законодавства, тому за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич