Справа № 552/1231/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 р.Справа № 552/1231/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 31.03.2017р. по справі № 552/1231/17

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 03 березня 2017 року звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом в порядку адміністративного судочинства до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця, який уточнила в поданій до суду 15 березня 2017 року заяві.

Посилалася на те, що перебуває на обліку в Полтавському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, отримує пенсію державного службовця.

Вказувала, що 17 лютого 2017 року звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з тим, що згідно Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року та постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» відбулася зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів державним службовцям з 01 травня 2016 року.

Відповідачем у здійсненні перерахунку пенсії відмовлено. Такі дії відповідача вважає протиправними. В поданій до суду позовній заяві просила суд визнати неправомірними дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії. Також просила суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на день призначення пенсії, та постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 (в редакції на дату призначення пенсії) в розмірі 80 % від суми заробітної плати з урахуванням всіх надбавок і доплат, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2015 року № 1013, починаючи з 01 грудня 2015 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Постановою Київського районного суду міста Полтави від 31.03.2017 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а саме. Вказує, що вирішуючи питання про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-УНІ набув чинності лише 01.05.2016 року, з 01.06.2016 року, спеціальні пенсії у тому числі призначені на підставі Закон України «Про державну службу» не перераховуються. Звуження змісту та обсягів прав на пенсійне забезпечення шляхом приймання нових законів, внесення змін для чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається. Крім того, відповідно до вимог ст. 22 та ст. 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене Законом України « Про державну службу» є таким, що не підлягають звуженню та обмеженню. Пенсія за віком на посаді провідного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності, мені була призначена, відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції на час призначення пенсії, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін та визнання таким, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Вказує, що частиною 5 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії) встановлено, що визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому КМ України, пунктом 5, постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій» від 31.05.2000 року № 865, в редакції чинній на день призначення пенсії позивачеві встановлено, що перерахунок пенсії проводитися з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005, в Україні як соціальній правовій державі, політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини, як найвищої цінності. Діяльність державних органів України має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства прав і прямої дії норм Конституції України. Таким чином вважає, що дії Полтавського об'єднаного Управління пенсійного Фонду України Полтавської області, у вигляді відмови в перерахунку пенсії, відповідно до встановлених законом норм, є такими, що звужують моє право на пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією України, а тому не можуть вважатися такими, що вчинені в законному порядку. Зазначає, що застосовуючи принцип аналогії, розцінюється рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 таким, що може частково застосоване в даному випадку та враховує, що п. 5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 213 від 02.03.2015 року, який набрав чинності з 01.04.2015 року, порушує гарантії матеріального і соціального забезпечення особи, зокрема на належне соціальне забезпечення. На підставі вищевикладеного просить апеляційну скаргу задовольнити. Скасувати Постанову Київського районного суду м. Полтави від 31.03.2017р. в справі № 552/1231/17. Прийняти в справі нову Постанову, якою визнати дії Полтавського об'єднаного Управління пенсійного Фонду України Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії - неправомірними.

Зобов'язати Полтавське об'єднане Управління пенсійного Фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату моєї пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції чинній на день призначення пенсії та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 (в редакції чинній на дату призначення пенсії) в розмірі 80% від суми заробітної плати з урахуванням всіх надбавок і доплат з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі Постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013, починаючи з 01.12.2015 року з урахуванням раніше здійснених всіх інших виплат.

Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України справа розглядається в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача і представника відповідача , перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Полтавському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

Також встановлено, що позивач 17 лютого 2017 року звернулася до відповідача з письмовою заявою, в якій просила переглянути розмір пенсії у зв'язку зі зміною умов праці державних службовців, просила перерахунок провести в розмірі 80 % від заробітної плати, без обмеження граничного розміру виплат, з місяця підвищення розміру заробітної плати державних службовців - з 1 грудня 2015 року.

Відповідач своїм листом від 28 лютого 2017 року № 120/Р-17 повідомив про відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідно до норм ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, на яку посилалася позивач в заяві про перерахунок пенсії, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Дана норма закону втратила чинність згідно з Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до підпункту 1) пункту 2. Розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну служба» від 10 грудня 2015 року визнано такими, що втратили чинність Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зазначеними пунктами 10 і 12 визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином зазначені норм закону регулюють виключно питання призначення пенсій державним службовцям за певних умов, але не передбачають можливості здійснення перерахунку уже призначених пенсій.

Окрім того, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, визначено умови оплати праці, які, застосовуються з 1 травня 2016 року, затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців. Зазначена постанова набрала чинності одночасно із Законом України від 10 грудня 2015 р. N 889-VIII "Про державну службу".

Постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 р. N 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», на яку також посилається позивач, втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року N 622, яка застосовується з 1 травня 2016 року.

Тобто, зазначеними нормативними актами не визначено жодних правових підстав для перерахунку пенсії позивача, як державного службовця.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції на момент виходу позивачки на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно статті 37-1 Закону України "Про державну службу" ( в редакції, чинній на момент виходу позивачки на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Полтавському обєднаному Управлінні пенсійного Фонду України Полтавської області та отримує пенсію у розмірі 80 % від заробітної плати.

Пенсійне забезпечення державних службовців в період до 01.05.2016 року було врегульоване зазначеними нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, яка набрала чинність з 01.05.2016р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року не передбачено підстав для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, з 01.05.2016р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що позивач із заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів" звернулась до Полтавського об'єднаного Управління пенсійного Фонду України Полтавської області 17.02.2017 року.

Виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016р., тобто після набрання чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, отже позивачка не має право на перерахунок пенсії, в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Таким чином, враховуючи те, що Закон України «Про державну службу» №889-УІІ від 10.12.2015 року не передбачає проведення перерахунку пенсій, в тому числі призначених згідно Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу», а отже відсутні і підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій, передбачених ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Колегія суддів зазначає, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Колегія суддів зазначає, що згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому, про що зроблено висновки в рішеннях Європейського суду.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ і Постанови № 865 у редакції, яка втратила чинність.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. №8-рп/2005 та на рішення від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, як на підставу перерахунку її пенсії, є необґрунтованими, оскільки дані рішення стосуються пенсій які призначаються відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" .

Колегія суддів вважає, що постанова Київського районного суду м. Полтави від 21.02.2017 року по справі №552/1231/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 31.03.2017р. по справі № 552/1231/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.