Справа № 815/4751/16
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 травня 2017 року м. Київ К/800/11990/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги Державної міграційної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної міграційної служби України, в якому позивач просила визнати неправомірним та скасувати рішення Державної міграційної служби України № 380-16 від 15 липня 2016р року, яким позивачу відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов'язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України № 380-16 від 15 липня 2016 року; зобов'язано Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та вирішити питання щодо визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що існують підстави вважати, що у разі повернення ОСОБА_1 на Батьківщину, до неї може бути застосовано нелюдське поводження або незаконне покарання, в тому числі у вигляді ув'язнення.

Такий висновок суду першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, ґрунтується на наданих позивачем, при розгляді справи поясненнях, на показаннях свідка, на дослідженні матеріалів особової справи позивача, на порівняльному дослідженні висновку Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 25 березня 2016 року та висновку Державної міграційної служби України від 15 липня 2016 року.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що посилання відповідача на надання позивачем суперечливих відомостей, спростовані матеріалами справи, зокрема копією особової справи позивача (№ 2014OD0305).

У касаційній скарзі Державна міграційна служба України не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, а в справі прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування касаційної скарги зазначає, що під час звернення за захистом позивачка надала суперечливі відомості, що вказує на необґрунтованість клопотання в цілому, зазначений факт підтверджується і відсутністю будь-яких документальних підтверджень з боку позивачки.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, викладені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної міграційної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка

Вищого адміністративного

суду України