Справа № 465/1941/17
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.05.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові про визнання протиправними дії НП України УПП у м. Львові ДПП при винесенні постанови серії АР № 559641 від 05 лютого 2017 року, визнання протиправною та скасування постанови серії АР №559641 від 05 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» та визнання протиправним рішення Управління патрульної поліції у м. Львові № 3-9/41/12/01-2017 від 16.02.2017 року про відмову у задоволенні його скарги ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Львові про визнання протиправними дії НП України УПП у м. Львові ДПП при винесенні постанови серії АР № 559641 від 05 лютого 2017 року, визнання протиправною та скасування постанови серії АР №559641 від 05 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» та визнання протиправним рішення Управління патрульної поліції у м. Львові № 3-9/41/12/01-2017 від 16.02.2017 року про відмову у задоволенні його скарги.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 559641 від 05 лютого 2017 року , 05.02.2017 року об 00 год. 05 хв. він, позивач, керував автомобілем марки Шкода Октавія державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Львові по вул. Сихівська, 3 , в якому режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу, чим порушив п. 31.4.3 а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, як вказує позивач, ПДР України ним порушено не було. Перед початком руху, він перевірив справність свого автомобіля в присутності двох свідків, однак був зупинений працівниками поліції, які ствердили, що в нього не горить "правий стоп сигнал". Усі його пояснення з приводу того, що несправності автомобіля могли виникти під час його руху, працівниками поліції були проігноровані та складено постанову про адміністративне правопорушення.

06.02.2017 року ним направлено скаргу на ім"я начальника УПП у м. Львові із вимогою скасувати постанову, оскільки вона винесено неправомірно, так як у моделі його автомобіля на щитку приборів не передбачено надання інформації про те, що не горять стопи. Разом з тим, 23.03.2017 року у приміщенні УПП у м. Львові, ним отримано відповідь № № 3-9/41/12/01-2017 від 16.02.2017 року про відмову у задоволенні його скарги, з підстав відповідності дій працівників поліції вимогам чинного законодавства.

Вважає таку відповідь неправомірною, оскільки із неї вбачається, що начальником УПП у м. Львові скарга не розглядалась взагалі, так як вона містить інші дати та невірне прізвище інспектора поліції.

Відтак, із цих підстав, просить визнати протиправними дії працівників поліції при винесенні постанови про адміністративне правопорушення та рішення Управління патрульної поліції у м. Львові № 3-9/41/12/01-2017 від 16.02.2017 року, а також скасувати постанову.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові, подавши додаткові докази у вигляді відео з місця події. Крім того, додатково пояснив, що звернувся із письмовим запитом до офіційного дистиб"ютора автомобілів Шкода в Україні з питань того, чи передбачено на його автомобілі подання інформації для водія про несправність, а також чи передбачено згідно конструкторських даних заміна або термін служіння лампочок стопів.

30.03.2017 року ним отримано офіційну відповідь про те, що виробником не передбачено подання інформації на панелі приладів щодо несправності автомобіля, а також терміни заміни або служіння лампочок не встановлені та залежать від умов догляду за автомобілем та інтенсивністю його експлуатації. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

У той же час , подав письмові пояснення, зміст яких, не спростовує тверджень позивача щодо дотримання процесуальних вимог працівниками поліції, а також доказів, які б підтверджували фактичні обставини, що викладені в постанові, яка оскаржується. Просить розглянути справу у відсутності представника.

Суд відповідно до ст.128 КАС України, проводить розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи документів та доказів, при цьому враховує вимоги ст. 71 КАС України, згідно якої, у справах даної категорії обов'язок доказування покладається на відповідача, якщо ним заперечується адміністративний позов.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення .

Судом встановлено, що 05.02.2017 року інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Львові лейтенантом поліції Шевчук К.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 559641 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до даної постанови, ОСОБА_1 05.02.2017 року об 00 год. 05 хв., керував автомобілем марки Шкода Октавія державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Львові по вул. Сихівська, 3 , в якому режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу, чим порушив п. 31.4.3 а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

При цьому, у постанові дійсно не вказано ряд суттєвих обставин, на які покликається позивач та які обєктивно впливали на прийняте рішення.

Зокрема, судом приймаються доводи позивача щодо його офіційних звернень до дистриб"ютора автомобілів Шкода Октавія, на які ним отримано відповіді, що спростовують його дії при складанні працівниками поліції постанови про адміністративне правопорушення.

Така відповідь підтверджує, що водій не знав та не міг знати, що під час його руху в автомобілі виникає несправність, на яку не вказують прибори його панелі.

Відтак, суд враховуючи сукупність матеріалів справи та пояснення позивача, визнає дану постанову такою, що не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, у зв'язку з чим, така постанова відповідно до вимог ч. 3 ст. 293 КУпАП, підлягає скасуванню.

Так, стороною відповідача не надано суду будь - яких законодавчих чи нормативних документів, які б підтверджували, що інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Львові лейтенант поліції Шевчук К.В. наділений повноваженнями патрулювати у Львівській області на даній автодорозі , має право на складання постанов, у порядку, передбаченому ст. ст. 222, 283 КУпАП.

Постанова складена представником відповідача не відповідає вимогам ст.283 КУпАП , оскільки в ній не зазначено до якого органу належить посадова особа - інспектор поліції, що склав постанову, а батальйон №4 не є органом, а може бути тільки підрозділом; у постанові від 05.02.2017 року відсутній опис обставин, установлених при розгляді справи.

Згідно змісту постанови значиться, що розглядалися матеріали про адміністративне правопорушення, проте, які саме, у постанові не зазначено; покликання у постанові на ст. 33 КУпАП хоч і містяться, проте не враховані та не вмотивовані; зазначені у постанові фактичні обставини, які інспектор вважає встановленими, таким не відповідають; не враховано вимоги ст. 280 КУпАП; інспектором не роз'яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що підтверджується змістом постанови ; інспектором в супереч вимогам ст.ст. 255, 257 КУпАП не складено протокол, не зважаючи на заперечення водія своєї провини, а також не зазначено свідків події .

Відповідно до ч.4 ст. 258 КупАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення та слугує доказом. Разом з тим, в порушення норм КУпАП, такі дії інспектором виконані не були.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що постанова підлягає скасуванню.

Приймаючи дане рішення , суд виходить виключно з норм національного законодавства та міжнародних договорів, що ратифіковані Україною .

Так, відповідно до норм статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих , свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів при забезпеченні безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 даної норми закону, в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності , покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте в матеріалах справи відсутні докази спростування адміністративного позову, в розумінні ст. 251 КУпАП.

За результатами перегляду відеозапису, що наданий відповідачем, вбачається , що працівники поліції з"ясовували зовсім інші обставини. Зупинивши автомобіль з одних підстав, почали розглядати питання на предмет вживання водієм алкоголю, однак у матеріалах справи жодним чином не відобразили цих дій.

Згідно із ст.. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення , завданням адміністративного судочинства є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Обов'язок поважати права людини закріплений також у ст.. 1 « Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яка ратифікована Україною 09 листопада 1995 року, а відтак підлягає виконанню державними органами України.

Визначаючи завдання адміністративного судочинства, законодавець у ст.. 2 КАС України зазначив, що таким завданням є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача про визнання протиправним рішення Управління патрульної поліції у м. Львові № 3-9/41/12/01-2017 від 16.02.2017 року про відмову у задоволенні його скарги.

Проаналізувавши зміст відповіді начальника Управління патрульної поліції у м. Львові, суд приходить до висновку, що скарга позивача була розглянута в межах строків, визначених законом " Про звернення громадян", а заявнику надано відповідь на його прохання скасувати постанову про адміністративне правопорушення . При цьому у відповіді на скаргу останній навів мотиви, з яких в задоволенні скарги було відмовлено.

Чинним законодавством визначено право органу, якому адресоване відповідне звернення, приймати в тому числі і рішення про відмову в задоволенні звернення.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Виходячи зі змісту статті 2 КАС України завдання адміністративного судочинства полягає у захисті прав, свобод та інтересів особи у публічно-правових відносинах; забезпечення дотримання суб'єктом владних повноважень вимог законодавства, а не втручання в його дискреційні повноваження з метою спонукання прийняти певне рішення.

За наслідком розгляду справи судом, з урахуванням зазначених вище обставин, встановлено, що відповідачем дотримано прав позивача як громадянина в розумінні Закону України "Про звернення громадян" при розгляді його звернення, порушень щодо порядку його розгляду встановлено не було, а відтак вимога про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у задоволенні його скарги , бути задоволена не може.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 11, 71, 87, 99, 159, 160 ч. 3, 161 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії НП України УПП у м. Львові ДПП при винесенні постанови серії АР № 559641 від 05 лютого 2017 року.

Постанову серії АР №559641 від 05 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 з накладенням штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн., визнати протиправною та скасувати.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь держави судові витрати з розгляду даної справи в сумі 640 (шістсот сорок) грн.. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю таких.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному законом, протягом десяти днів з часу її проголошення через суд, що ухвалив постанову.

Суддя В. Кузь