Справа № 515/172/17
Суддя: Шевирін А. О.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 515/172/17
Провадження № 2-а/515/417/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Шевиріна А.О.,

за участю секретаря - Чумаченко Д.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Ботезат Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Саратськоуго об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

07 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управлінняу Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) у Татарбунарському районі Одеської області в якому, з урахуванням уточнення вимог, просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначпенні пенсії відповідно до п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також зобов'язати Управління призначити пенсію на пільгових умовах, починаючи з 18.11.2016 року. В обгрунтування вимог зазначив, що народився 10.03.1961 року, працював на посаді тракториста-машиніста з 31.03.1983 року по 01.03.1988 року у колгоспі імені Дімітрова, з 02.03.1988 року по 02.03.2000 року в колгоспі імені В.Тура, з 02.04.2001 року по 22.03.2016 року у селянському (фермерському) господарстві «Вікторія». Зазначив також, що як тракторист-машиніст, який був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах та на підприємстві сільського господарства має право після досягнення 55 років при загальному стажі роботи більше 25 років, з більш ніж 20-річним стажем на зазначеній роботі, на пільгове пенсійне забезпечення. Вказав, що 18.11.2016 року звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, однак отримав спірне рішення відповідача від 16.12.2016 року про відмову у її призначенні у зв'язку з ненаданням уточнюючої довідки з підприємств, у яких працював - колгоспах ім.Дімітрова та ім.Тура. Посилаючись на те, що вказані підприємства припинили свою діяльність, що унеможливлює отримання з них будь-яких документів, зазначаючи, що його трудова книжка містить відповідні запити про роботу на посаді тракториста-машиніста близько 30 років, і вона, згідно зі ст.48 КЗпП України, є основним документом про трудову його трудову діяльність, ОСОБА_1 вважав рішення УПФУ про відмову у призначенні пенсії протиправним та просив зобов'язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах згідно з законодавством про пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 10 травня 2017 року в порядку процесуального правонаступництва замінено відповідача на Саратське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області.

У судовому засіданні позивач та його представник адміністративний позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач надав пояснення, що з 1983 року працював трактористом у колгоспі імені Дімітрова, який згодом перетворився на колгосп імені Тура, сумлінно виконував всі завдання, які перед ним ставилися, зокрема, під час культивації, боронування, дискування полів, тощо, а також при обслуговуванні діяльності ферм у зимовий період. Додав, що не має можливості подати додаткові документи відповідачу, оскільки після розпаювання колгоспів первинна документація не зберіглася.

Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. Подала письмові заперечення, в яких зазначила, що згідно з законодавством про пенсійне забезпечення обов'язок надання всіх документів, необхідних для призначення пенсії покладається на осіб, які звертаються за її призначенням. Зазначила також, що за періоди роботи ОСОБА_1 у колгоспі ім.Дімітрова (в подалшому «Дельжилер») та в колгоспі ім.Тура (в подальшому сільськогосподарський виробничий кооператив ім.Тура) заявником не були надані уточнюючі довідки у зв'язку з тим, що підприємства припинили виробничу діяльність та зняті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Вказала, що заява позивача від 18.11.2016 року була надіслана на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, для підтвердження періодів рботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. 08.12.2016 року УПФУ у Татарбунарському районі отримано рішення вище згаданої Комісії про відмову у підтвердженні ОСОБА_1 періодів роботи з 31.03.1983 року по 01.03.1988 року та з 02.03.1988 року по 20.09.2000 року на посаді тракториста-машиніста. Зазначаючи про те, що позивач з урахуванням рішення Комісії не має необхідного стажу роботу для призначення пільгової пенсії відповідно до п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому записи у трудовій книжці підтверджують лише загальний стаж, а не пільговий, суб'єкт владних повноважень вважав позов не обгрунтованим та таким, що підлягає залишенню без задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на таке.

З трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 31.03.1983 року прийнятий у члени колгоспу імені Дімітрова Татарбунарського району Одеської області та того ж дня направлений на роботу до 3-ї виробничої дільниці у якості тракториста (а.с.12).

Вказаною трудовою книжкою колгоспника також підтверджується, що позивач 01.03.1988 року вибув з членів колгоспу ім.Дімітрова у зв'язку з розукрупленням колгоспу на два самостійних господарства. 02.03.1988 року ОСОБА_1 прийнятий у члени колгоспу імені Тура та того ж дня направлений на роботу трактористом (а.с.12).

Судом встановлено, що 20.09.2000 року позивача звільнено зі згаданої роботи за власним бажанням (а.с.12-зв).

З матеріалів справи вбачається, що у подальшому ОСОБА_1 прцював на посаді тракториста-машиніста у фермерському господарстві «Вікторія» у періоди з 02.04.2001 року по 10.11.2006 року, з 24.04.2007 року по 01.11.2007 року, з 03.04.2008 року по 03.11.2008 року, з 16.03.2009 року по 14.12.2009 року, з 13.04.2010 року по 01.12.2010 року, з 16.03.2011 року по 06.12.2011 року, з 23.03.2012 року по 30.11.2012 року, з 18.03.2013 року по 16.01.2014 року, з 25.03.2014 року по 08.12.2014 року, з 16.04.2015 року по 30.11.2015 року, з 22.03.2016 року по 31.10.2016 року (а.с.а.с.13-18).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 18.11.2016 року звернувся до УПФУ в Татарбунарському районі з заявою №680 про призначення пільгової пенсії та отримав відмову (а.с.7).

Зі змісту рішення відповідача від 16.12.2016 року позивачу зараховано до пільгового стажу періоди роботу у ФГ «Вікторія» загальною тривалістю 12 років 1 місяць 2 дні та відмовлено у підтвердженні періодів роботу з 31.03.1983 року по 01.03.1988 року, з 02.03.1988 року по 20.09.2000 року на посаді тракториста машиніста у зв'язку з відсутністю відомостей про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції повного польового періоду (а.с.а.с.8,9).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що працював у колгоспі ім.Дімітрова з 1958 року до виходу на пенсію. Пояснив також, що ОСОБА_1 приблизно у 1982 році був прийнятий у члени колгоспу, в якому працював трактористом на полях у весняно-осінній період та на фермі у зимовий. Свідок ОСОБА_6 надав показання, що безперервно з 1968 року працював у колгоспі імені Дімітрова, який в подальшому перетворився у колгосп імені Тура, та надав для огляду суду свою трудову книжку. Зазначив, що пам'ятає як приблизно у 1981-1982 роках позивач після демобілізації з армії прийшов у колгосп, де безперервно працював трактористом, й в подальшому продовжував виконувати цю роботу після утворення замість колгоспів фермерського господарства «Вікторія».

Вирішуючи публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту "в" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії „тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

За змістом частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з якими кореспондується положення пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637), основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі (абзац перший пункту 17 Порядку № 637).

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Відповідно до пунктів 2, 3, 20 даного Порядку, у разі, якщо документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи; у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З урахуванням того, що записами в трудовій книжці та показаннями двох свідків підтверджено наявність у ОСОБА_1 загального трудового стажу більше 25 років та пільгового стажу більше 20 років із зайнятістю у виробництві сільськогосподарської продукції, суд дійшов висновку про необгрунтованість рішення суб'єкта владних повноважень про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та вважає за можливе захистити порушені права ОСОБА_1 шляхом скасування протиправного рішення та зобов'язання УПФУ призначити пенсію у відповідності до пункта «в» частини 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 7-11, 69-71, 86, 160-163 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області від 16 грудня 2016 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Саратське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу згідно з пунктом «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 18 листопада 2016 року.

Апеляційна скарга на постанову подається Одеському апеляційному адміністративному суду через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: