Справа № 820/6431/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

15 травня 2017 р. №820/6431/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.

засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Ізюмської ОДПІ № Ф-103-17 від 17.11.2016.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

З огляду на положення ст. 128 КАС України, а також враховуючи наявні матеріали справи, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи без участі представника відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він зареєстрований як фізична особа - підприємець, є платником єдиного податку та перебуває на спрощеній системі оподаткування. В листопаді 2016 року отримав лист від податкового органу, в якому вказано про наявність у позивача недоїмки по єдиному соціальному внеску в розмірі 7965,47 грн., у зв'язку з чим оформлено оскаржувану вимогу про сплату недоїмки. Проте, позивач вважає вказану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки є фізичною особою - підприємцем, якому призначено пенсію за вислугу років, тому позивач підпадає під категорію осіб, яким пенсійну призначено за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, а відтак не має сплачувати за себе єдиний соціальний.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Христофорова О.В. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час оформлення вимоги про недоїмки єдиного податку діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. При цьому, представник відповідача зазначив, що позивачем останній звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік та сплачено єдиний внесок у повному обсязі. Проте, починаючи з І кварталу 2015 року позивачем припинив сплачувати ЄСВ. Також зазначив, що позивач є особою, якій призначено пенсію за вислугу років з 29.09.2004. Отже, позивач не підпадає під категорію осіб, які звільнені від сплати ЄСВ.

Позивач - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 зареєстрований 09.09.2005 як фізична особа - підприємець (а.с.16), перебуває на обліку в Ізюмській ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області як платник податків, є платником єдиного податку ІІІ групи, ставка єдиного податку - 5% від доходу (а.с.17) та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Як вбачається з пенсійного посвідчення від 06.10.2004 Серії НОМЕР_1 (а.с.18), ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугу років з 29.09.2004.

Судом встановлено, що у зв'язку з несплатою позивачем ЄСВ станом на 31.10.2016, податковим органом оформлено вимогу про сплату недоїмки від 17.11.2016 № Ф-103-17 в розмірі 7965,47 грн. (а.с.14).

Перевіряючи обґрунтованість та правомірність оформлення податковим органом вимоги про сплату недоїмки від 17.11.2016 № Ф-103-17, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI, платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Частиною 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, за змістом цієї норми фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску за себе, за умови, якщо такі особи є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію.

Суд зазначає, що право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення" з наступними змінами та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, згідно положень ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Частина 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", передбачає, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому, суд зазначає, що правила призначення пенсії за вислугу років регламентуються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Положеннями ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що зберігається право на пенсію за вислугу років для осіб, які були звільнені зі служби до набрання чинності Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та мають вислугу 20 років, у разі призову їх на службу у зв'язку з мобілізацією та подальшою демобілізацією або прийняття на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Також суд зазначає, що загальні умови призначення пенсії за віком визначені нормами ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частиною 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таке право виникало у чоловіків після досягнення 60 років та за наявністю відповідного стажу.

З огляду на наведені норми, положення ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не поширюються на осіб, які отримують відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсію за вислугу років.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.04.2014 по справі №21-59а14, від 23.02.2016 №822/4655/14.

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вимога про сплату недоїмки з ЄСВ від 17.11.2016 № Ф-103-17 є обґрунтованою, через що у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги належить відмовити.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а також положення ст. 94 КАС України, витрати по сплаті судового збору позивачу не повертаються.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 128, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 17.11.2016 № Ф-103-17 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 22 травня 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.