Справа № 2а-3053/10/1970
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року м. Київ К/800/57260/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2010 року

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року

у справі № 2а-3053/10/1970

за позовом Бережанської міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області (правонаступник - Козівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Тернопільській області)

до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересня 2010 року Бережанська міжрайонна державна податкова інспекція Тернопільської області (далі - позивач, МДПІ) звернулася до суду з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 (далі - відповідач, СПД ОСОБА_4) про стягнення коштів, одержаних без встановлених законом підстав в розмірі 476498,75 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року, у задоволені позову Бережанської міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області відмовлено.

В касаційній скарзі Козівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень проти касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства СПД ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за період з 01 липня 2007 по 30 червня 2010 року, складено акт від 16 серпня 2010 року № 370/17-01/НОМЕР_1. Згідно з висновком цього акту підприємець у період, охоплений перевіркою, яка як суб'єкт підприємницької діяльності у порушення норми 1, 2 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06 вересня 2005 року № 2806-IV, пп. 38 п. 1 ст. 26 та п. 2 п. б, ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР та п. 10 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV, п. 5 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 року № 833, здійснювала господарську діяльність з роздрібної торгівлі з лотків та на ринку без відповідних дозвільних документів (дозволу на розміщення об'єкта торгівлі та сфери послуг) та отримала виручку в сумі 1059768,60 грн., в тому числі за останні дванадцять місяців з 01 серпня 2009 року по 30 червня 2010 року в сумі 476495,75 грн.

Висновок податкового органу щодо здійснення відповідачем торговельної діяльності без дозвільних документів вмотивований тим, що СПД ОСОБА_4, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, дозвіл на розміщення об'єкта торгівлі не отримувала, збір за видачу дозволу на розміщення об'єкта торгівлі не сплачувала.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що перелік порушень, за які до суб'єкта господарювання застосовуються фінансові санкції повинні бути визначені Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», який є спеціальним нормативно-правовим актом і не встановлює відповідальність у вигляді вилучення доходу.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ліцензія є єдиним документом дозвільного характеру, який дає право на зайняття певним видом господарської діяльності, що відповідно до законодавства підлягає обмеженню.

Згідно з ч. 7 ст. 20 зазначеного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що контроль за наявністю ліцензії у суб'єктів господарювання здійснюють спеціально уповноважений орган з питань ліцензування та інші органи виконавчої влади в межах їх повноважень шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

До суб'єктів господарювання за провадження господарської діяльності без ліцензії застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, встановлених законом.

Статтею 22 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рішення про стягнення штрафів, приймаються органом, на який згідно з чинним законодавством покладено функції контролю за наявністю ліцензій.

Згідно з п. 2 ст. 11 Закону України «Про державну податкові службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці документи, торгових патентів.

Пунктом 11 ст. 10 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції виконують такі функції, як, зокрема подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Згідно зі ст. 239 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) серед адміністративно-господарських санкцій, які органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання, передбачено вилучення прибутку (доходу).

Статтею 240 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що прибуток (доход), одержаний суб'єктом господарювання внаслідок порушення встановлених законодавством правил здійснення господарської діяльності, а також суми прихованого (заниженого) прибутку (доходу) чи суми податку, несплаченого за прихований об'єкт оподаткування, підлягають вилученню в доход відповідного бюджету в порядку, встановленому законом.

Крім того, з суб'єкта господарювання стягується у випадках і порядку, передбачених законом, штраф, але не більш як у двократному розмірі вилученої суми, а у разі повторного порушення протягом року після застосування цієї санкції - у трикратному розмірі вилученої суми. Перелік порушень, за які до суб'єкта господарювання застосовуються санкції, передбачені цією статтею, а також порядок їх застосування визначаються законами.

Норма наведеної статті є відсилочною, оскільки самостійно не встановлює підстав для вилучення в доход бюджету незаконно одержаного прибутку ( доходу ). Такою ж є і норма п. 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», якою встановлені лише повноваження державних податкових інспекцій на звернення до суду з позовами, зокрема про стягнення в доход держави коштів, одержаних без установлених законом підстав, при відсутності визначення цією нормою підстав для такого стягнення.

Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій про безпідставність стягнення з СПД ОСОБА_4 коштів, отриманих внаслідок порушення правил здійснення господарської діяльності є обґрунтованими.

Доводи, наведені позивачем у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2010 року на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року у справі № 2а-3053/10/1970 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, визначених статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Л.І. Бившева

Судді: І.Я. Олендер

Т.М. Шипуліна