Справа № 804/258/17
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2017 року справа № 804/258/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Шальєвої В.А.,

при секретарі судового засідання Федосєєвій Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у справі №804/258/17 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 22.12.2016 року (відповідно до відбитку штемпеля на поштовому конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 15.06.2015 року №638-17 (форма «Ф»).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.06.2015 №638-17 (форма «Ф»).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в їх задоволенні, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2, є власником автомобіля марки TOYOTA HIGHLANDER, 2014 року випуску, об'єм двигуна 3456 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації - 24.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.8).

Відповідач - Державна податкова інспекція у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

15.06.2015 року відповідачем згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 267.6 статті 267 розділу ХІІ Податкового кодексу України, сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення - рішення № 638-17 (форма «Ф»), відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у сумі 25000,00 грн. (а.с.7).

Не погодившись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що застосування відповідачем як контролюючим органом положень статті 267 ПК з метою оподаткування транспортним податком позивача не могло мати місце у 2015 році оскільки відповідно до вимог підпункту 12.3.4 ПК України рішення про встановлення транспортного податку мало бути офіційно оприлюднене відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Отже, відповідач як суб'єкт владних повноважень не мав законних підстав для донарахування позивачу зобов'язань за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2015 рік та виносити податкове повідомлення-рішення.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд, скасувавши податкове повідомлення-рішення, мотивував свою постанову тим, що оскільки Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року N 71-VIII набрав чинності 01.01.2015 рроку, застосування контролюючим органом його положень з метою оподаткування може мати місце не раніше 2016 року.

В той же час, відповідно до вимог статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В силу приписів статті 6 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Отже, податки - це примусовий платіж, який держава чи уповноважений нею орган стягує з фізичних та юридичних осіб на підставі чинного законодавства і спрямовує на задоволення загальнодержавних чи спільних регіональних потреб.

Конструкція податку включає певні елементи. Елементом організації податків є також податкові пільги. Вони є повним або частковим звільненням від податку його суб'єкта відповідно до чинного законодавства.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року, Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI доповнено статтею 267 «Транспортний податок».

Відповідно до вимог наведеної норми платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі; об'єктом оподаткування визначено легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб, який належить ОСОБА_2 на праві власності, використовується позивачем з 24.10.2014 року, а отже, на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, менше ніж 5 років і має об'єм циліндрів двигуна 3456 куб.см., тобто більше ніж 3000 куб.см.

З наведеного вбачається, що транспортний засіб позивача підпадає під визначення об'єкту оподаткування транспортним податком у 2015 році відповідно до ст.267 ПК України, а позивач є платником такого податку.

Згідно з пунктом 267.4 ПК ставка податку встановлена з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Відповідно до вимог 267.6.1 ПК обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, підпункт 267.6.2 ПК, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями Податкового кодексу України 01.01.2015 року власники транспортних засобів віком до 5 років та об'ємом більше 3000 куб. см є платниками транспортного податку. При цьому, обов'язок із сплати транспортного податку покладено на його платників починаючи з 2015 року після набрання чинності Законом від 28.12.2014 року №71-VIII, та не поширено такий обов'язок на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що визначення позивачу суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. є правомірним.

Пунктом 4.3 ст.4 Податкового кодексу України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

При цьому згідно з п.4.4 ст.4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Приписи пп.10.1.1 п.10.1 та п.10.2 ст.10 Податкового кодексу України відносять до місцевих податків податок на майно в частині транспортного податку.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Вказана норма, як і Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71 -VIII, були чинними на момент прийняття спірного повідомлення-рішення, не визнавалися у встановленому порядку неконституційними і не скасовувались.

Судом встановлено, що Дніпропетровською міською радою № 7/60 від 28.01.2015 року було прийнято відповідне рішення, яким внесено зміни у відповідне рішення міської ради, згідно яких на території міста Дніпропетровська встановлено місцеві податки, зокрема транспортний податок (пункт 1), а також визнано об'єкт оподаткування, платників податку, податковий період та інші обов'язкові елементи транспортного податку, згідно зі ст.ст.46-49, 267 ПК України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.19-1 ПК України контролюючі органи забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пп. 19-1.1.34).

Оскільки відповідач є контролюючим органом, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він зобов'язаний діяти у відповідності до норм чинного законодавства, а тому висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача про прийняття податкового повідомлення-рішення ґрунтується на нормах діючого закону, та не підлягає скасуванню.

Отже, Податковим кодексом України із змінами, з 01.01.2015 року встановлено обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, із визначенням платників транспортного податку, об'єкта оподаткування та ставки податку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та зробив помилковий висновок, що застосування відповідачем положень ст.267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком позивача не могло мати місце у 2015 році.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкове повідомлення - рішення від 15.06.2015 року №638-17 (форма «Ф») прийняте на підставі норм Податкового кодексу України.

У відповідності до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини у справі та постанова прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, що в свою чергу є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у справі №804/258/17 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у справі №804/258/17 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

В повному обсязі постанову складено 24 травня 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: В.А. Шальєва