Справа № 804/2049/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2017 р. Справа № 804/2049/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В., розглянувши у скороченому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -
24.03.2017 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати недійсним, протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нерозгляду скарги ОСОБА_1 від 23.11.2016 по суті;
- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути скаргу належним чином та дати відповідь на неї, або надіслати у відповідний орган, повідомивши про це;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. + 20 грн., за кожен наступний день, починаючи з 23.03.2017 до винесення судового рішення у праві, або прийняття відповідачем належних заходів, якщо це буде раніше;
- винести окрему ухвалу та направити її в Міністерство внутрішніх справ України для залучення до відповідальності співробітників Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за порушення законодавства.
В обґрунтування позову зазначено, що у відповідача знаходиться скарга позивача від 28.11.2016 №04/2/2-р, в якій зазначено позивачем про не розгляд йог звернення від 17.10.2016, в якій він інформує про вчинення працівниками ПАО «Дніпрогаз» кримінального правопорушення та злочину. Проте позивач зазначає, що відповідь на вказану скаргу він не отримував. Крім того позивач зазначає, що такими діями йому було завдано моральну шкоду, що призвело до тяжких душевних страждань, а тому вважає за необхідне стягнути в відповідача завдану йому моральну шкоду, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 було відкрито скорочене провадження у справі.
Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 183 - 2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого для надання заперечень або заяви про визнання позову, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 05.12.2016 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області отримано лист від прокуратури Дніпропетровської області за вих. від 28.11.2016 № 04/2/2-р, яким направлено за належністю до ГУНП для організації розгляду звернення ОСОБА_1 щодо раніше спрямованого звернення, а також з інших питань.
У своїй скарзі ОСОБА_1 скаржився на не розгляд його звернення від 17.10.2016 у якій він інформує, про вчинення працівниками ПАО «Дніпрогаз» кримінального правопорушення та злочину.
Після розгляду тимчасово виконуючим обов'язки заступника начальника ГУНП Манзой С. В. скарги ОСОБА_1, вона була надіслана за належністю до Дніпровського відділу поліції ГУНП з накладенням відповідно до Типової Інструкції резолюції: «ОСОБА_3 - для залучення до попередніх матеріалів та прийняття рішення згідно з чинним законодавством».
Скаргу позивача після розгляду керівництвом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було направлено до органу поліції нижчого рівня, до юрисдикції якого згідно ч. 1 ст. 218 КПК України відноситься проведення досудового розслідування.
Цією нормою визначено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Скарга ОСОБА_1 була зареєстрована у Дніпровському відділі поліції ГУНП за №Р-6194 від 08.12.2016 та передана як то передбачено п. 9 розділу III Інструкції до органу поліції нижчого рівня за місцем вчинення кримінального правопорушення, а саме до Со'борного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП з резолюцією «ОСОБА_4 - прошу ретельно розібратися. Про результати розгляду надати відповідь ініціатору звернення у встановлений законом термін.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян").
Так, ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
З матеріалів справи вбачається, що за результатами перевірки скарги ОСОБА_1 та розгляду матеріалу був складений висновок Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП від 30.12.2016 у якому встановлено, що в будинку АДРЕСА_1, вимкнули газ за борги на декілька місяців, які накопичились у квартирі № 26 (мешкає ОСОБА_1) після чого у будинок ввімкнули газ, але квартиру № 26 обійшли змінивши прокладку газової труби. Газ надали в будинок 11.11.2016. Будь-яких скарг від мешканців будинку АДРЕСА_1 на час розгляду матеріалу не надходило.
На підставі висновку, начальником Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП рапортом доповідалось заступникові начальника Дніпровського ВП ГУНП про результати розгляду матеріалу.
Типова Інструкція з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. № 1242 та Інструкція, затверджена наказом МВС України 06.11.2015 № 1377 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події» не передбачають надіслання державними органами, у тому числі територіальними органами Національної поліції України заявникам відповідей рекомендованим листом з повідомленням про вручення адресата поштового відправлення.
Таким чином, відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», у якому зазначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, звернення ОСОБА_1 було розглянуто у місячний строк, тому термін його розгляду не був порушений.
Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що при надані відповіді Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо повноти їх обґрунтованості та неправомірності, відповідач керується повноваженнями, які надані йому відповідним діючим законодавством України, а отже суд не має повноважень щодо зобов'язання відповідача надавати відповіді на заяви та скарги як того бажає позивач.
Суд також не знаходить обґрунтування для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди на користь ОСОБА_1 в розмірі 2000 грн. + 20 грн., за кожен наступний день, починаючи з 23.03.2017 до винесення судового рішення у праві, або прийняття відповідачем належних заходів, якщо це буде раніше з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 постанови Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. за № 4 моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.
Згідно з абзацем 2 п. 5 постанови Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. за № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Судом не встановлено заподіяння моральної шкоди позивачу, адже на підтвердження наявності порушення звичної душевної рівноваги позивача, наявності негативного психічного впливу, значних хвилювань, позивачем доказів надано не було (такими доказами могли бути, наприклад, відповідні медичні довідки про погіршення стану здоров'я, перелік куплений ліків щодо відновлення нервової системи тощо). Крім того, суду не зрозуміло чому сума моральної шкоди складає 2000 грн. + 20 грн. Посилання позивача на те, що розмір моральної шкоди встановлюється до внутрішнього переконання особи не може бути обґрунтованим та належним фактом, а тому позовні вимоги в цій частині позову задоволенню не підлягають.
Суд зазначає, що не підлягає задоволенню й позовна вимога позивача щодо прийняття окремої ухвали і направлення її в Міністерство внутрішніх справ України для залучення до відповідальності співробітників Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за порушення законодавства, оскільки це не є належним способом захисту для позивача, а є внутрішньою компетенцією суду.
Крім того, відповідно до ст. 116 КАС України постановлення окремої ухвали -це право, а не обов'язок суду. Окрема ухвала -це різновид судового рішення, яке може бути прийнято судом у випадку, коли під час розгляду справи суд виявив порушення закону.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача.
Керуючись статтями 158-163, 254, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовити.
Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до ч.6 ст.183-2 та ч.1 ст. 256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко