Справа № 204/2241/17
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/2241/17
Провадження № 2-а/204/128/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просив визнати дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо визначення його стажу роботи на посаді судді та розміру щомісячного довічного грошового утримання протиправними; зобовязати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі починаючи з 19.01.2017 року призначити та виплатити йому, ОСОБА_1, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи зі стажу роботи на посаді судді повних 25 років, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; відшкодувати йому витрати зі сплати судового збору; та зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі подати у місячний строк з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що з 05.04.1993 року він працював суддею, спочатку у Дніпровському районному суді м. Дніпродзержинська, а з 24.09.2013 року по 16.12.2016 року - у Апеляційному суді Дніпропетровської області. 19 грудня 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому, як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів». Після отримання на платіжну картку першої суми щомісячного довічного грошового утримання, він 12.02.2017 року звернувся до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі з заявою, у якій просив відповідача дати письмове розяснення походження цієї суми, а також проінформувати його про підстави та розмір призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання з окремою вказівкою на те, чи враховано йому у його стаж роботи на посаді судді строк його строкової військової служби. 14 березня 2017 року він отримав лист № К-30/01/09 від 06.03.2017 року Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, зі змісту якого було видно, що щомісячне довічне грошове утримання йому було призначене відповідачем у розмірі 86 % від заробітної плати, яка зазначена у довідці, виданій Апеляційним судом Дніпропетровської області, тобто було враховано тільки його стаж роботи суддею за повні 23 роки з посиланням на статтю 135 діючого Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно з якою «...до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, члена ОСОБА_2 ради юстиції, ОСОБА_2 кваліфікаційної комісії суддів України, судді у судах та арбітрів у державному та відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Іншого чинним законодавством не передбачено». Позивач вважає, що розмір призначеного йому відповідачем щомісячного довічного грошового утримання не відповідає вимогам пенсійного законодавства України. Так, він має 23 роки 08 місяців 13 днів стажу роботи на посаді судді. Але, крім того, він з 13.05.1973 року по 29.07.1975 року, тобто 2 роки 2 місяці 16 днів, проходив строкову службу у лавах Збройних Сил, що підтверджується копією військового квитка та копією довідки Дніпродзержинського обєднаного міського військового комісаріату. А загальний стаж, що дає йому право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді, складає більше 25 років. Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865, де сказано, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби. Тому, йому повинно бути до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, зараховано календарний період проходження строкової військової служби. Наказом голови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2010 року № 54 позивачу, на підставі трудової книжки, розрахунку стажу роботи, дозволу Державної судової адміністрації України та у відповідності до Закону України «Про статус суддів» та Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячного грошового утримання суддів», стаж строкової військової служби йому вже було враховано до стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді, та було призначене щомісячне грошове утримання в розмірі 80 % заробітної плати починаючи з 18.01.2011 року, так як він мав право на відставку та продовжував працювати на посаді судді. Він отримував це щомісячне грошове утримання до 01.01.2012 року, коли з огляду на зміни у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», а саме - на ст. 138, та на перехідні положення, з 01 січня 2012 року були припиненні виплати щомісячного довічного грошового утримання працюючим суддям та визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання може проводитися за умови, якщо особа, яка має право на таку виплату, припинила роботу на відповідній посаді та вийшла у відставку з посади судді за правилами, встановленими Законом України «Про судоустрій і статус суддів України». Але після призначення йому вказаного вище щомісячного довічного грошового утримання він до 16.12.2016 року, тобто ще майже 7 років, працював на посаді судді.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позові просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву та письмові заперечення, в яких просила розглянути справу без її участі та відмовити позивачу в задоволенні його вимог. При цьому, вказала, що ОСОБА_1 з 01.02.2015 року призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01 квітня 2015 року виплата пенсії за віком припинена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII. На виконання постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2016 року по справі № 204/5546/16-а (провадження № 2-а/204/158/16), постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року по справі № 204/5546/16-а (2-а/204/158/16), розпорядженням від 22.12.2016 року виплата пенсії поновлена з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року. З 01.01.2016 року пенсія не виплачується на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII. 16 грудня 2016 року ОСОБА_1 відраховано зі складу суддів апеляційного суду Дніпропетровської області відповідно до рішення ОСОБА_2 Юстиції від 08.12.2016 року № 3007/0/15-16, у зв'язку з виходом у відставку. Згідно з особисто наданою заявою від 19.12.2016 року та необхідних документів, з 17.12.2016 року позивачу поновлена виплата пенсії за віком, а з 19.12.2016 року переведено на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Грошове утримання призначено у розмірі 86% від заробітної плати, яка зазначена у довідці від 16.12.2016 року № 7-512-е, виданій апеляційним судом Дніпропетровської області, у розмірі 27244,80 грн. (31680,00x86%). Відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, члена ОСОБА_2 ради юстиції. ОСОБА_2 кваліфікаційної комісії суддів України, судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Іншого чинним законодавством не передбачено. Отже, при призначенні позивачу грошового утримання, до стажу судді зараховано періоди роботи з 05.04.1993 року по 23.09.2013 року на посаді судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська та з 24.09.2013 року по 16.12.2016 року на посаді судді апеляційного суду Дніпропетровської області, що становить 23 роки 8 місяців 13 днів. Таким чином, за наявності 23 років стажу роботи на посаді судді, розрахунок щомісячного грошового утримання провадиться у розмірі 86 відсотків від суми заробітку. Тому, пенсію обчислено відповідно до чинного пенсійного законодавства.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та нормативні акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Як встановлено судом, з 05 квітня 1993 року позивач працював суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, а з 24 вересня 2013 року суддею апеляційного суду Дніпропетровської області.

08 грудня 2016 року ОСОБА_2 Юстиції було ухвалено рішення за № 3097/0/15-16 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області у відставку», відповідно до якої позивача звільнено з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.11).

Наказом голови апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2016 № 278/к позивача відраховано зі штату суду з 16.12.2016 року, у звязку з поданням заяви про відставку. Підстава: рішення ОСОБА_2 Юстиції від 08.12.2016 року за № 3097/0/15-16 (а.с.12).

19 грудня 2016 року позивач звернувся до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із документами, які підтверджують його стаж судді, зокрема, додав розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, згідно якого стаж роботи позивача станом на 16.12.2016 року становить 25 років 05 місяців 11 днів; подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04.1-03/723 від 19.12.2016 року, а також довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідачем було призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді. При цьому, відповідачем зараховано до стажу: судді - 23 роки 8 місяців 13 днів. Разом з тим, відповідачем не врахована військова служба позивача - 2 роки 2 місяці 16 днів, у період з 13.05.1973 року по 29.07.1975 року, яку він проходив в лавах Збройних Сил Радянської армії, що підтверджується його військовим квитком та довідкою Дніпродзержинського обєднаного міського військового комісаріату від 08.07.2010 року за № 831 (а.с.6-8), у звязку з чим, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем визначено у розмірі 86 % заробітної плати судді, що відповідає 23 рокам суддівського стажу.

Тобто, стаж проходження позивачем військової служби, календарний строк якого складає 2 роки 2 місяці 16 днів, відповідачем зараховано не було.

Як зазначено в позові, станом на 18.01.2011 року стаж роботи судді, який давав право позивачу на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, становив 20 років, тобто до стажу судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання було зараховано календарний період проходження строкової військової служби.

Дану обставину позивач обґрунтовує наказом голови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2010 року № 54, яким позивачу, як судді, що має право на відставку та продовжує працювати на посаді судді, було призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 80 % заробітної плати, починаючи з 18.01.2011 року.

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), передбачалось, що судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж 90% заробітку судді.

03 жовтня 2010 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 зі змінами, що був чинним на час звільнення позивача у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 07.07.2010 № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

Пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», було визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 1-8/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України, (є неконституційними) положення, в тому числі й частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ.

Також, згаданим Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 1-8/2016 вказано порядок виконання рішення в цій частині, зокрема: частина третя статті 141 «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 12.03.2015 № 213-VІІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що стаж проходження позивачем військової служби, календарний строк якого складає 2 роки 2 місяці 16 днів слід зарахувати до стажу його роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України встановленою в ухвалах від 01.06.2016 року, 21.04.2015 року, 08.06.2016 року.

Крім того, частинами 1-3 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, працюючи суддею, мав законні сподівання отримання довічного грошового утримання судді у відставці за наявності 25 річного стажу, які ґрунтувалися на нормах чинного на той час законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним визнати дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо визначення стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді та розміру щомісячного довічного грошового утримання протиправними; зобовязати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі починаючи з 19.01.2017 року призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи зі стажу роботи на посаді судді повних 25 років, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Щодо вимоги адміністративного позову про зобовязання відповідача надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з часу набрання законної сили, то підстави для задоволення даної вимоги передбачені ч. 1 ст. 267 КАС України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, з Державного бюджету України належить стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 47, 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 43 Закону України «Про статус суддів», постановою КМУ від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді», ст. ст. 2, 8, 11, 17, 18, 70-71, 94, 158-163, 267 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо визначення стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді та розміру щомісячного довічного грошового утримання - протиправними.

Зобовязати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі починаючи з 19.01.2017 року призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи зі стажу роботи на посаді судді повних 25 років, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі подати у місячний строк з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання даного судового рішення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В. Самсонова