Справа № 638/4797/17
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4797/17
Провадження № 2-а/638/365/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харків В.М. Хайкін, розглянувши одноособово адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Харкова із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком №1 на підставі п «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Листом відповідача від 21.03.2017 року позивача повідомлено, що рішенням №403 від 02.03.2017 року йому відмовлено в призначенні пенсії, оскільки ним не надано документів про ліквідацію підприємства без визначення правонаступника, які б підтверджували факт припинення підприємства, на якому позивач набув необхідний пільговий стаж. Проте він набув необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на Заводі точного приладобудування. Згідно даних трудової книги та архівних довідок від 15.07.2014 року під спільним номером №Д-37 з 30.08.1982 року по 23.09.1989 року позивач був зайнятий на роботах, передбачених ч. а) п.1 (Ливарне виробництво) розділу ХІ «Металообробка» Списку №1, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року. Архівні довідки під спільним №Д-37 від 15.07.2014 року видані на підставі первинних документів, а саме наказів, картки за формою Т-2. На момент звернення до Управління Пенсійного фонду України позивачу виповнилося 55 років, період роботи в умовах, що дають право на призначення пільгової пенсії за віком по Списку №1 складає 7 років 25 днів (з 30.08.1982 року по 23.09.1989 року). Окрім того, період роботи з 30.08.1982 року по 23.09.1989 року зараховується до пільгового стажу без вимоги атестації робочого місця. Відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача. Просить судвизнати неправомірною відмову Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, на підставі п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи 30.08.1982 року по 23.09.1989 рік, починаючи з 27.01.2017 року.

Представник відповідача - Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова надав до суду заперечення, в яких зазначив, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. В обґрунтування цього зазначив, що позивач звернувся до управління 27.01.2017 року із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Період роботи в АТ «Точприлад» немає можливості зарахувати до пільгового стажу, оскільки для призначення пенсії позивачем не надана довідка про підтвердження особливого характеру пільгової роботи відповідно до п. 20 Порядку №637. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру АТ «Точприлад» не ліквідовано та має правонаступників. На підставі викладеного, рішенням управління від 02.03.2017 року №403 позивачу відмовлено в призначенні пенсії згідно наданої заяви. Вважає, що управління діяло в межах покладених повноважень та згідно чинного законодавства України і не порушило права та законні інтереси позивача, а тому позов не визнає та вважає вимоги позивача незаконними та безпідставними.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя, оцінивши повідомлені представником позивача, представником відповідача обставини, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 27.01.2017 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Харкова із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком №1 на підставі п «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Харкова від 21.03.2017 року позивача повідомлено про те, що Управління прийняло рішення №403 від 02.03.2017 року про відмову в призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Списку №1, оскільки згідно наданих документів період роботи в АТ «Точприлад» немає можливості зарахувати до пільгового стажу, оскільки для призначення пенсії позивачем не надана довідка про підтвердження особливого характеру пільгової роботи відповідно до п. 20 Порядку №637. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємство АТ «Точприлад» на теперішній час не ліквідовано.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Списком №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим Постановою Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 п 1. Ливарне виробництво Розділу ХІ «Металообробка» передбачено, що право на пільгове пенсійне забезпечення мають, як плавильники так і заливники металу.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно зазначеного порядку пенсії за сумісними роботами, професіями та посадами працівників, зайнятих у виробництвах та на роботах, передбачених Списками, призначаються: 1) за Списком N 2, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку N 1, а інша в Списку N 2; 2) на загальних підставах, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку N 1 або Списку N 2, а інша цими Списками не передбачена.

Таким чином, законодавець чітко врегулював питання сумісництва у випадку, якщо роботи на яких особа була зайнята за сумісництвом передбачено різними Списками або якщо одна з професій взагалі не передбачена Списками №1 та №2.

Проте, у даному випадку обидві професії позивача передбачені ч. а) п.1 (Ливарне виробництво) розділу ХІ «Металообробка» Списку №1, затвердженого Постановою Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

Згідно даних трудової книги ОСОБА_1 (серія НОМЕР_2) та архівних довідок від 15.07.2014 року під спільним номером №Д-37, ОСОБА_1 з 30.08.1982 року по 23.09.1989 року був зайнятий на роботах, передбачених ч. а) п.1 (Ливарне виробництво) розділу ХІ «Металообробка» Списку №1, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року. Архівні довідки під спільним №Д-37 від 15.07.2014 видані на підставі первинних документів, а саме наказів, картки за формою Т-2. Водночас у документах фонду Заводу точного приладобудування наказів про атестацію робочих місць, про перевід на роботу з неповним робочим днем, про відпустки без збереження заробітної плати та простої за період 1982-1989 рр. відсутні.

Відповідачем не заперечується, що Списком №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 п 1. Ливарне виробництво Розділу ХІ «Металообробка» передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення плавильників, заливників металу, ливарників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою КМУ №442 від 01.08.1992 року, та розробленими на виконання постанови КМУ №442 від 01.08.1992 року Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України №41 від 01.09.1992 року. Вимога стосовно атестації робочого місця встановлена з 21.08.1992 року, тобто з моменту набрання чинності постановою Порядком №442. Отже, період роботи з 30.08.1982 року по 23.09.1989 року зараховується до пільгового стажу без вимоги атестації робочого місця.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Постанови №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 вказаної Постанови встановлюється, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто для оформлення пільгової пенсії необхідно надати до органів Пенсійного фонду трудову книжку та/або уточнюючу довідку.

У своєму листі від 21.03.2017 року Управління в першу чергу посилається на Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 р. №18-1.

Згідно частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03 грудня 2012 року по справі №5023/4412/12, залишеним без змін Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2013 року встановлено наступне: «Харківський завод точного приладобудування входив в якості структурного підрозділу до складу Виробничого об'єднання «Точприлад», яке було створене та підпорядковане Міністерству приладобудування, засобів автоматизації та систем управління СРСР.У зв'язку з розпадом Союзу РСР, у відповідності до Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» все майно та фінансові ресурси союзних підприємств були оголошені власністю України та передані Фонду державного майна України. Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України у Харківській області №9 від 23.09.92 року було засновано Державне підприємство завод «Точприлад» та 26.10.92 року здійснено його державну реєстрацію.Відповідно до статуту ДП завод «Точприлад», зареєстрованого розпорядженням виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова №572/2 від 26.10.1992 р., є державним підприємством без будь-якого правонаступництва. Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності Державне підприємство завод «Точприлад» перереєстроване у відкрите акціонерне товариство «Точприлад», як правонаступник. Виходячи з наведеного ВАТ «Точприлад» є правонаступником Державного підприємства завод «Точприлад». Разом з тим, Державне підприємство завод «Точприлад» не є правонаступником Харківського заводу точного приладобудування, на якому вказані в позовній заяві особи отримали пільговий стаж, необхідний для призначення пенсій по Списку № 2. Таким чином, видаючи уточнюючі довідки про наявність пільгового стажу при наявності трудових книжок та відповідних записів у них, відповідач не будучи правонаступником підприємства, на якому особи заробили пільговий стаж, порушив вимоги пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637. Але вся інформація відносно стажу та періодів роботи, яка міститься в уточнюючих довідках, наданих відповідачем, повністю співпадає із записами у трудових книжках осіб, яким вони були надані, тобто ці уточнюючи довідки є достовірними. Суд також враховує, що відповідач надавав уточнюючи довідки на підставі наказів по підприємству та особових карток працівників за період з 1978 р. по 2003 р., які були в розпорядженні відповідача та в подальшому передані ним до архівної установи».

Вищезазначеним рішенням також встановлено, що з повідомлення Управління Пенсійного фонду України при взятті на облік ВАТ «Точприлад» як платника страхових внесків вбачається, що відповідач взятий позивачем на облік 02.10.2007 року. Згідно з діючим на той час Порядком взяття на облік та зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженим постановою правління ПФУ №14-4 від 10.10.2006 року, взяття на облік юридичних осіб як платника податків страхових внесків здійснюється органами Пенсійного фонду України за місцезнаходженням юридичної особи на підставі відомостей з реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи, наданих державним реєстратором. Як вбачається з виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, датою державної реєстрації відповідача є 26.10.1992 року. Таким чином, починаючи з дати взяття на облік відповідача, тобто з 02.10.2007 року позивач міг дізнатися, що ВАТ «Точприлад» не є правонаступником Харківського заводу точного приладобудування, на якому вказані в позовній заяві особи отримали пільговий стаж.

Вимога Управління надати додаткові документи, видані саме ВАТ «Точприлад» (нині АТ «Точприлад») є необґрунтованою та неправомірною. Все вищевикладене вказує, що підтвердження набутого позивачем пільгового стажу на союзному підприємстві Харківський завод точного приладобудування відбувається на підставі даних трудової книги та архівних довідок, як для підприємства, що ліквідоване без правонаступників.

Так, згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пп.4 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, згідно якого при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

У відповідності до статті19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Україна є соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 та частина перша статті 8 Основного Закону України).

У Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що «верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності». Складовою верховенства права є правова визначеність, яка, зокрема, знаходить свій вияв у принципі законних (легітимних) очікувань.

Європейський суд з прав людини у справі ОСОБА_5 проти Міністерства внутрішніх справ (Yvonne Van Duyn v. Home Office 04.12.1974) висловив правову позицію, за якою принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, ця держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відтак, обґрунтованими (легітимними) сподіваннями особи є очікування можливості ефективного здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі, якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями цих прав.

Згідно статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За принципом верховенства права, що визначений у частині 4 статті 8 КАС України, забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 25.01.2012 року №3-рп/2012 наголосив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Відповідно до статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача - ОСОБА_1 на призначення пенсії шляхом визнання дій відповідача щодо відмови в такому призначенні неправомірними та зобов'язання відповідача прийняти відповідне рішення, що відповідає вимогам частини 2 статті 11 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 3, 6, 19, 21, 22, 46, 58, 64, 68, 126, 130 Конституції України, ст.ст. 2, 9, 10, 11, 71, 86, 94, 158-167, 183-2 КАС України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати відмову Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова в призначенні ОСОБА_1пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неправомірною.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити та виплачувати ОСОБА_1пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, на підставі п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи 30.08.1982 року по 23.09.1989 рік, починаючи з 27.01.2017 року, тобто з дати звернення.

Стягнути зШевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня її проголошення. У разі, якщо рішення ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Постанова набирає законної сили після спливу вказаного строку на її оскарження.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: