Справа № 826/10575/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2М.) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Відповідач-1, Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Відповідач-2, Фонд) про:

- визнання протиправними та скасування рішень Уповноваженої особи про нікчемність договорів банківського вкладу №009-15612-190215, №007-15612-190215, №011-15612-190215 від 19.02.2015 року та застосування наслідків нікчемності правочину;

- зобов'язання Відповідача-1 надати Відповідачу-2 додаткову інформацію щодо Позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Дельта «Банк», внесених на підставі договорів банківського вкладу №009-15612-190215, №007-15612-190215, №011-15612-190215 від 19.02.2015 року, за рахунок коштів Фонду;

- зобов'язати Фонд включити ОСОБА_2 до загального реєстру вкладників для здійснення виплат коштів за вкладами у ПАТ «Дельта Банк», внесених на підставі договорів банківського вкладу №009-15612-190215, №007-15612-190215, №011-15612-190215 від 19.02.2015 року, за рахунок коштів Фонду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2016 позовну заяву залишено без розгляду. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що, звертаючись до суду 03.07.2016 року, Позивачем не було подано доказів, що про існування оскаржуваних рішень про нікчемність договорів банківського вкладу останній дізнався лише у січні 2016 року.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження та вирішення по суті. При цьому звертає увагу на неврахування судом неможливості подання доказів направлення повідомлень про нікчемність правочинів на адресу Позивача, оскільки в силу положень чинного законодавства такі докази можуть бути наявні у відправника - Відповідача-1. Поряд з цим, підкреслює невиконання судом обов'язку з офіційного з'ясування всіх фактичних обставин справи, що зумовило передчасне ухвалення оскаржуваного рішення.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у відкритому судовому засіданні без фіксації технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_2 стверджує, що повідомлення Уповноваженої особи про нікчемність правочину від 23.09.2015 року №8821/2684 (а.с. 18), №8821/2656 (а.с. 19) та №8821/2330 (а.с. 20), існування яких стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом, отримані останньою у січні 2016 року. З огляду на викладене, враховуючи, що даний позов подано до відділення поштового зв'язку 03.07.2016 року (а.с. 56), а доказів отримання наведених вище повідомлень саме у січні 2016 року Позивачем надано не було, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог ст. 100 КАС України.

Однак з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 99 КАС України закріплено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, положення процесуального закону пов'язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З наведеного випливає, що суд вправі залишити адміністративний позов без розгляду виключно у випадку, коли на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

З огляду вищевикладене, судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Приписами ст. 7 КАС України визначено, що принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є: верховенство права; законність; рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; гласність і відкритість адміністративного процесу; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом; обов'язковість судових рішень.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Позивач стверджує, що про існування обставин, які стали підставою для звернення до суду, дізнався у січні 2016 року після отримання листів Уповноваженої особи від 23.09.2015 року №8821/2684, №8821/2656 та №8821/2330.

Водночас, залишаючи без розгляду позовні вимоги, суд першої інстанції не забезпечив з'ясування обставин отримання Позивачем даних листів Відповідача-1 та не перевірив шляхом дослідження належних і допустимих доказів обґрунтованості пояснень ОСОБА_2 щодо моменту отримання повідомлень Уповноваженої особи.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

З наведеного випливає, що законодавець передбачив можливість залишення позовної заяви без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи, оскільки наведеному кореспондує забезпечення дотримання судом принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі.

Однак, матеріали справи не містять вчинення судом першої інстанції дій з витребування в Уповноваженої особи доказів направлення Позивачу листів від 23.09.2015 року №8821/2684, №8821/2656 та №8821/2330.

За таких обставин, судова колегія вважає передчасними висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду на стадії вирішення питання про відкриття провадження, оскільки, неможливість подання Позивачем документального підтвердження моменту отримання листів від 23.09.2015 року не може бути безумовною підставою для залишення позовної заяви без розгляду без дослідження питання про дату направлення таких листів Уповноваженої шляхом витребування в останньої відповідних документів.

Відповідно до приписів ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, направивши справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 41, 99, 100, 160, 167, 195, 199, 204, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії - скасувати.

Справу направити до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.