Справа № 812/1569/16
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року справа №812/1569/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Василенко Л.А.

Гайдара А.В.

Секретаря судового засідання: Томах О.О,

Представника позивача - ОСОБА_3,

Представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі № 812/1569/16 (головуючий І інстанції Чиркін С.М) за позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 10.06.2015 № 75-17, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2016 року ОСОБА_3 (далі - позивач, який діє в інтересах ОСОБА_5) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, ДПІ у м. Лисичанську) з вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відповідача від 10.06.2015 № 75-17 та зобов'язання останнього вчинити дії щодо повернення надміру сплачених грошових зобов'язань у сумі 25 000 грн. на користь ОСОБА_5 (арк. справи 3-9).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у задоволенні вищенаведеного адміністративного позову відмовлено (арк. справи 77, 79-81).

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції позивач (далі - апелянт) подав апеляційну скаргу, в доводах якої зазначила, що сплатила транспортний податок за 2015 рік, зазначений в податковому повідомленні-рішенні, проте вважає, що не повинна була його сплачувати, оскільки у 2015 році вона звільнена від справляння таких платежів, а тому, з посиланням на статтю 43 Податкового кодексу України просила суд скасувати податкове повідомлення рішення та зобов'язати відповідача повернути надмірно/або помилково сплачені грошові зобов'язання з транспортного податку у сумі 25 000 грн., з урахуванням чого просила апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (арк. справи 87-94).

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, з урахуванням яких просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача, проте відповідач заперечував проти таких доводів, у зв'язку з чим просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачу виставлене податкове повідомлення-рішення від 10.06.2015 № 75-17 про сплату транспортного податку за 2015 рік (арк. справи 17), яке отримано уповноваженою особою позивача 20 червня 2015 року, про що міститься підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення у відмітці про отримання поштового відправлення (арк. справи 55), отримавши яке позивачем 13 липня 2015 року сплачена сума транспортного податку, що виставлена до сплати (протягом 60 календарних днів) у розмірі 25 000 грн., що підтверджується квитанцією № 324 (арк. справи 18), разом з тим, вважаючи вказане рішення неправомірним, позивач звернулась в порядку адміністративного оскарження до ДПІ у м. Лисичанську із заявою від 04 жовтня 2016 року, в якій просила контролюючий орган скасувати спірне ППР та повернути позивачу надмірно сплачені кошти до місцевого бюджету, проте відповідач повернув заяву без розгляду з посиланням на те, що необхідно звертатися зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня (а.с. 20).

27.10.2016 року позивач звернувся зі скаргою до Управління ДФС у Луганській області (а.с. 21). Рішенням ДФС у Луганській області від 11.11.2016 року скаргу залишено без розгляду з посиланням на вимоги п.56.12 ст. 56 ПК України та п.56.7 ст. 56 Податкового кодексу України, оскільки скарга подана з порушенням законодавчо встановленого 39 денного терміну для подання скарги, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Таким чином спірним питанням даної справи є наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення, яким позивачу визначено до сплати транспортний податок, сума якого самостійно сплачена позивачем, та як наслідок наявність підстав у розумінні статті 43 Податкового кодексу України для повернення позивачу надміру/або помилково сплаченого грошового зобов'язання з транспортного податку.

З приводу викладеного колегія суддів зазначає, що п. 56.12 ст. 56 Податкового кодексу України встановлено, що якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.

Відповідно до п. 56.16. ст. 56 ПК України, днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Пунктом 56.17 ст. 56 ПК України, встановлено, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

Як вказувалось судом вище, повідомлення-рішення від 10.06.2015 № 75-17 про сплату транспортного податку за 2015 рік отримано уповноваженою особою позивача 20 червня 2015 року (про що міститься підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення у відмітці про отримання поштового відправлення (арк. справи 55), отже процедура адміністративного оскарження закінчилась 21 липня 2015 року. Разом з тим, до закінчення процедури адміністративного оскарження позивач самостійно сплатила визначену суму у ППР в розмірі 25000 грн. - 13.07.2015 року.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до пункту 56.19 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті. Отже з урахуванням встановлених обставин у справі, процедура адміністративного оскарження закінчилась 21 липня 2015 року, а до суду позивач звернулась тільки 14 грудня 2016 року з пропущенням місячного терміну.

З приводу вимоги позивача про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо повернення надміру сплачених грошових зобов'язань у сумі 25 000 грн. на користь ОСОБА_5 судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України (на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог) платник податків має право: на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Як зазначено у п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п.43.3 ст.43 Податкового кодексу України).

У п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

З аналізу наведеної статті вбачається, що помилково сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб або фізичних осіб, які з будь-яких причин не є платниками таких грошових зобов'язань, або сплатили борг помилково, а надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату, таким чином, з огляду на те, що позивач самостійно погодився та сплатив суму узгодженого ним податкового зобов'язання з транспортному податку з фізичних осіб за 2015 рік, та у розмірі, встановленому податковим повідомленням-рішенням, без будь-якої переплати та в повному обсязі, у суду відсутні підстави для повернення помилково/або надміру сплаченого зобов'язання з цього податку.

З урахуванням того, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено спір, у судової колегії відсутні підстави для його скасування та ухвалення нового з урахуванням викладених обставин судом апеляційної інстанції.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі № 812/1569/16, - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі № 812/1569/16, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Ухвала складена у повному обсязі 24 травня 2017 року.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді Л.А. Василенко

А.В. Гайдар