Справа № 817/1834/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"23" травня 2017 р. Справа № 817/1834/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Представника позивача ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "20" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області. третя особа ОСОБА_5 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Рівненській області про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.06.2015 №30, що подана замовником будівництва ФОП ОСОБА_5

12.01.2017 позивачем подано заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій просив до ухвалення рішення в адміністративній справі зупинити дію державної реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.06.2015 №30, що подана замовником ФОП ОСОБА_5 в межах об'єкта реконструкції (а.с.98).

Заява мотивована тим, що предметом заявленого позову є скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, що було здійснено відповідачем шляхом внесення недостовірних даних, а тому, як переконаний представник позивача, проведення третьої особою реконструкції магазину «Керамзит» під магазин з офісними приміщеннями в подальшому може мати наслідком введення в експлуатацію об'єкта реконструкції та виготовлення проектно-технічної документації, а також правовстановлюючих документів із неправдивими інформаційними даними, що належать позивачу, тому здійснення захисту прав та інтересів позивача може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.01.2017 року в задоволенні заяви представника позивача - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив її задовольнити.

В судове засідання представники відповідача та третьої особи не з'явилися. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що передбачені ст.117 КАС України підстави для забезпечення позову відсутні, так як позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння йому шкоди, тому клопотання про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

З вказаним висновком погоджується суд апеляційної інстанції, вказуючи наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст.ст.117,118 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Для забезпечення адміністративного позову суд може:

1) зупинити дію всього рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються;

2) заборонити вчиняти певні дії.

У заяві про забезпечення адміністративного позову і в матеріалах, доданих до позову, відсутні докази очевидності небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів або необхідності докласти для їх відновлення значних зусиль та витрат. Також в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У разі здійснення незаконної забудови саме третя особа буде вимушена понести витрати для відновлення права позивача.

Тож колегія суддів вважає, що заявлені заходи забезпечення позову не є співрозмірними із його предметом, а забезпечення адміністративного позову з підстав очевидної протиправності оспорюваних рішень є передчасним, оскільки дане питання є предметом з'ясування під час розгляду та вирішення даної адміністративної справи.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції всупереч строків встановлених в ч. 1 ст. 118 КАС України розгляду заяви про забезпечення позову, розглянув її через сім днів після надходження, колегія суддів зазначає, що підставою для скасування може бути лише порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, в даному випадку несвоєчасний розгляд заяви не призвів до неправильного вирішення заяви по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала від 20.01.2017 року скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Представника позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "20" січня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" травня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області вул. 16 Липня, 38, м.Рівне, 33028

4-третій особі: ОСОБА_5 - АДРЕСА_2

5 - ОСОБА_3, АДРЕСА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

,