Справа № 809/674/17
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2017 р. Справа № 809/674/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.

за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідача - Дутки-Гефко Х.М., Підгірної Г.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№, , вимоги №Ф-, рішення № від 25.04.2017, в частині, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.04.2017 року за № в частині донарахованих коштів за платежем податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 68070,99 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 45380,66 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 22690,33 грн.; від 25.04.2017 року за № в частині донарахованих коштів за платежем військовий збір в загальній сумі 5074,79 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 4059,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1014,96 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 року за № Ф- в частині донарахованих коштів за платежем єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 73672,08 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску за № від 25.04.2017 року в частині донарахованих коштів за штрафними санкціями в сумі 11227,34 грн., як таких, що не відповідають вимогам Податкового кодексу України та іншим законодавчим актам.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно прийшов до висновку про порушення позивачем податкового законодавства щодо віднесення ним у 2015, 2016 роках до складу витрат підприємницької діяльності сум сплаченої орендної плати за земельну ділянку. Як наслідок, позивач протиправно визначив грошові зобов'язання за платежами податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 68070,99 грн., військовий збір на загальну суму 5074,79 грн., а також 73672,08 грн. недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, 11227,34 грн. штрафних санкцій.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначили, що підпунктом 177.4.4. пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України визначено право фізичної особи-підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування, включати до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, витрати на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, а тому позивач правомірно відніс до складу витрат підприємницької діяльності суми сплаченої орендної плати за земельну ділянку державної і комунальної власності.

Представники відповідача заперечили проти позову та просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.94), а також письмових поясненнях, наявних в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_5 (а.с.46) та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.48-49), ОСОБА_1 07.07.2000 року зареєстрований виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків з 13.07.2000 року, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 10.07.2009 року за № 19042/10/29-032/24 (а.с.47).

На підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 02.03.2017 року за № 270 (а.с.104), направлень на перевірку від 10.03.2017 року за № 414 та за № 415 (а.с.102-103), плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт від 10.04.2017 року за № 264/09-19-13-04/НОМЕР_4 (а.с.21-45).

Перевіркою встановлено порушення фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1, серед іншого, вимог пункту 177.2., підпункту 177.4.1. пункту 177.4. статті 177 Податкового Кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на загальну суму 51685,22 грн., у тому числі: за 2015 рік на суму 22991,07 грн., за 2016 рік на суму 28694,15 грн.; пункту 11 статті 8, статті 4, пункту 2 статті 6, статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з єдиного внеску із суми доходу, отриманого від їх діяльності за період, що перевірявся, на суму 88256,59 грн., у тому числі: за 2015 рік у розмірі 34,7% на суму 53185,96 грн., за 2016 рік у розмірі 22% на суму 35070,63 грн.; підпунктів 1.3., 1.4., 1.5., 1.6. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з військового збору, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за період, що перевірявся, на загальну суму 4690,29 грн., у тому числі: за 2015 рік на суму 2299,11 грн., за 2016 рік на суму 2391,18 грн.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 25.04.2017 року за № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 77527,84 грн., з них за податковими зобов'язаннями на суму 51685,22 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 25842,62 грн. (а.с.17); форми "Р" від 25.04.2017 року за № , яким фізичній-особі підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 5862,87 грн., з них за податковими зобов'язаннями на суму 4690,29 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1172,58 грн. (а.с.18); вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 року за № Ф-, якою позивачу визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 88256,59 грн. (а.с.19); рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску за № від 25.04.2017 року, яким до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 14144,25 грн. (зворотній бік а.с.19).

При перевірці правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у розділі І графи 5 додатка Ф4 за 2015 рік, розділі І графи 7 додатка Ф2 за 2016 рік до податкової декларації про майновий стан і доходи, службовими особами відповідача встановлено, що фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 при визначенні суми чистого оподатковуваного доходу включено до витрат, пов'язаних із господарською діяльністю, суми сплаченої орендної плати за договором оренди землі, укладеного з Івано-Франківською міською радою, яка склала за 2015 рік 111243,38 грн., за 2016 рік - 159411,97 грн.

Дане порушення вплинуло на суму нарахованого податку на додану вартість, єдиного внеску самозайнятої особи, військового збору, що, в свою чергу, призвело до збільшення фізичній-особі підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб згідно податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 25.04.2017 року за № на суму 68070,99 грн., з них за податковим зобов'язанням в розмірі 45380,66 грн. (2015 рік - 16686,51 грн., 2016 рік - 28694,15 грн.) та за штрафними (фінансовими) санкціями - 22690,33 грн. (2015 рік - 8343,26 грн., 2016 рік - 14347,07 грн.); за платежем військовий збір згідно податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 25.04.2017 року за № на суму 5074,79 грн., з них за податковим зобов'язанням в розмірі 4059,83 грн. (2015 рік - 1668,65 грн., 2016 рік - 2391,18 грн.) та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1014,96 грн. (2015 рік - 417,16 грн., 2016 рік - 597,80 грн.); недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 року за № Ф- на суму 73672,08 грн. (2015 рік - 38601,45 грн., 2016 рік - 35070,63 грн.) та штрафні санкції згідно рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску за № від 25.04.2017 року на суму 11227,34 грн. (2015 рік - 7720,28 грн., 2016 рік - 3507,06 грн.).

Судом встановлено, що між фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 як Орендарем та Івано-Франківською міською радою в особі міського голови як Орендодавцем укладено договір оренди землі за № 52 від 16.02.2011 року, згідно якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування адміністративно-виробничих будівель та споруд заводу залізобетонних виробів, яка знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 1,1447 га. Розмір орендної плати за земельну ділянку на рік встановлено в 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і складала 88995,00 грн. (а.с.60-61).

Сплата позивачем у 2015, 2016 роках орендної плати за землі державної та комунальної власності підтверджена наявними в матеріалах справи податковими деклараціями (а.с.78, 82), випискою з банківських рахунків (а.с.76), відповідними квитанціями (а.с.73-74) та не заперечується відповідачем.

Також, відповідач не заперечує факт використання позивачем обговорюваної земельної ділянки у господарській діяльності.

Судом з'ясовано, що спір між сторонами виник з підстав законності визначення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 чистого оподатковуваного доходу, зокрема щодо включення до складу витрат сум орендної плати за землю державної та комунальної власності.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначено статтею 177 Податкового кодексу України (надалі ПК України).

Відповідно до пункту 177.2 зазначеної статті об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно пункту 177.4 статті 177 ПК України (в редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (п.п.177.4.1); витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством (п.п.177.4.2); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом (п.п.177.4.3); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.п.177.4.4).

Відповідно підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить, в тому числі, податок на майно.

Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю) - пункт 10.2 статті 10 ПК України.

Згідно підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 265.1.3 пункту 265.1 статті 265 ПК України до податку на майно належить плата за землю.

Нормами статей 269-287 ПК України визначено особливості оподаткування земельного податку.

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Згідно пункту 288.3 статті 288 ПК України об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Таким чином, плата за землю належить до місцевих податків, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України є податком на майно і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначено в підпункті 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього ПК України, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, Податковим кодексом України визначено обов'язок орендаря сплачувати податок на майно у формі орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, здійснюється відповідно до положень розділу ХІІ ПК України.

Згідно статті 5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Аналіз та співставлення норм Податкового кодексу України, які регулюють оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, в редакціях чинних до виникнення спірних правовідносин, чинних на час виникнення спірних правовідносин та чинних на час прийняття рішення по справі, норм Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про оренду державного та комунального майна" свідчать про те, що законодавець виокремлює поняття податок (в тому числі орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) та оплата оренди майна, які, у розумінні норм Податкового кодексу України не є тотожними.

Стаття 177 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не передбачала право суб'єкта господарювання включати до витрат та враховувати при визначенні доходу суми сплаченого податку, в тому числі у виді орендної плати як складової частини податку на майно за надані в оренду землі державної або комунальної власності.

Таким чином, враховуючи, що орендна плата є складовою податку на майно, який сплачується фізичною особою-підприємцем за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності, суд приходить до висновку, що сума понесених фізичною особою-підприємцем таких витрат в 2015, 2016 роках не включається до витрат підприємницької діяльності.

Твердження позивача про те, що право включати до складу витрат підприємницької діяльності витрати на оплату орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності надано фізичній особі-підприємцю підпунктом 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України на переконання суду є хибними, оскільки зазначена правова норма надає право включати до витрат підприємницької діяльності суми витрачені на оплату оренди майна, які є відмінними від сум сплаченого податку на майно.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому адміністративний позов є таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 24.05.2017.