Справа № 805/15622/13-а
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Київ К/800/21422/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, Голови комісії з проведення реорганізації державної податкової інспекції у Великоновосілківському районі Донецької області ДПС Айдіної О.В. про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - Мар'їнська ОДПІ), Голови комісії з проведення реорганізації державної податкової інспекції у Великоновосілківському районі Донецької області ДПС Айдіної О.В. про визнання протиправним та скасування наказу від 19 серпня 2013 року № 19-О, поновлення на посаді головного державного податкового інспектора Відділу прогнозування, аналізу, обліку та звітності державної податкової інспекції у Великоновосілківському районі Донецької області ДПС, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваним наказом її незаконно звільнено у зв'язку з реорганізацію Державної податкової інспекції у Великоновосілківському районі Донецької області Державної податкової служби (далі - ДПІ у Великоновосілківському районі) шляхом приєднання її до Мар'їнської ОДПІ відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Вважаючи це порушенням своїх прав, ОСОБА_2 просила задовольнити позов.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Суддя Вищого адміністративного суду України ОСОБА_6. 22 квітня 2014 року відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями Вищого адміністративного суду України від 08 листопада 2016 року касаційну скаргу № К/800/21422/14 ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року у вказаній справі було розподілено судді-доповідачу Заїці М.М., у зв'язку звільненням судді ОСОБА_6

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 1992 року працювала в ДПІ у Великновосілківському районі Донецької області ДПС. З січня 2005 року займала посаду головного державного податкового інспектора Відділу прогнозування, аналізу, обліку та звітності державної податкової інспекції у Великоновосілківському районі Донецької області ДПС.

Оскаржуваним наказом Голови комісії з проведення реорганізації державної податкової інспекції у Великоновосілківському районі Донецької області ДПС Айдіної О.В. від 19 серпня 2013 року № 19-О позивача звільнено у зв'язку з реорганізацію ДПІ у Великоновосілківському районі шляхом приєднання її до Мар'їнської ОДПІ.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції на підставі наявних у справі даних встановив і обґрунтовано виходив з того, що звільнення позивача з роботи здійснено з дотриманням закону зокрема, статтей 42, 49-2 КЗпП України.

Так, за приписами пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При розірвані строкового трудового договору враховуються вимоги статті 42 КЗпП України, відповідно до якої при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а також переваги в залишенні на роботі.

Крім цього, відповідно до статті 49-2 зазначеного Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Державна служба зайнятості пропонує працівникові роботу в тій же чи іншій місцевості за його професією, спеціальністю, кваліфікацією, а при її відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. При необхідності працівника може бути направлено, за його згодою, на навчання новій професії (спеціальності) з наступним наданням йому роботи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суди розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). В усіх випадках звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А Кодексу законів про працю України.

Обставини змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності, штату працівників сторонами визнаються, а тому колегія суддів не вбачає необхідності їх обговорення, такі відповідають матеріалам справи.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» реорганізовано ДПІ у Великоновосілківському районі шляхом приєднання її до Мар'їнської ОДПІ, яка утворена як територіальний орган Міністерства доходів і зборів України.

5 червня 2013 року Державною податковою службою України прийнято наказ № 37 «Про реорганізацію територіальних органів Державної податкової служби у Донецькій області», відповідно до якого розпочато реорганізацію територіальних органів ДПС у Донецькій області та утворено комісії з проведення реорганізації територіальних органів ДПС у Донецькій області, зокрема, головою комісії з проведення реорганізації ДПІ у Великоновосілківському районі призначено першого заступника начальника ДПІ у Великоновосілківському районі Донецької області ДПС Айдіну О.В.

10 червня 2013 року начальником ДПІ у Великоновосілківському районі Петровою Л.В. прийнято наказ № 101 «Про реорганізацію ДПІ у Великоновосілківському районі Донецької області ДПС», згідно якого розпочато реорганізацію зазначеної державної податкової інспекції шляхом приєднання її до Мар'їнської ОДПІ та затверджено персональний склад комісії з проведення реорганізації.

Суди дійшли обґрунтованого висновку, що звільнення позивача відбулося з дотриманням встановленої законом процедури.

Про наступне вивільнення ОСОБА_2 попереджено за два місяці, що підтверджується Попередженням про наступне вивільнення від 17 червня 2013 року, запропоновано посади головного державного інспектора Відділу адміністрування єдиного соціального внеску управління доходів і зборів з фізичних осіб та головного державного інспектора Відділу обслуговування платників податків Мар'їнської ОДПІ, від яких остання відмовилась, що підтверджується актами про відмову від підпису пропозиції щодо наявних вакантних посад у структурі Мар'їнської ОДПІ.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 також посилалась на те, що відповідачами при її звільненні не дотримано вимог частини першої статті 43 КЗпП України, якою передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Позивач зазначила, що вона була членом Профспілкового комітету Державної податкової інспекції у Великоновосілківському районі, а тому її звільнення мало проводитись за погодженням вказаного профспілкового комітету.

Однак, такі посилання ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки профспілковим комітетом надано згоду на скорочення, зокрема, позивача згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, що підтверджується Протоколом засідання Профспілкового комітету Державної податкової інспекції у Великоновосілківському районі від 27 червня 2013 року № 5.

Таким чином, доводи ОСОБА_2 про те, що її вивільнення відбулося з порушенням процедури, судами обґрунтовано не взято до уваги, оскільки вони спростовані матеріалами справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року необхідно залишити без змін, оскільки вони є законними і обґрунтованими та ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, Голови комісії з проведення реорганізації державної податкової інспекції у Великоновосілківському районі Донецької області ДПС Айдіної О.В. про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Заїка М.М.

судді: Загородній А.Ф.

Іваненко Я.Л.