Справа № 464/2590/17
Суддя: Чорна С. З.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2590/17
пр.№ 2-а/464/228/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати винесену відносно нього постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 667662 від 13.04.2017р. інспектора патрульної поліції м.Львова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП в зв'язку з відсутністю складу правопорушень. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 13.04.2017р., відносно нього інспектором УПП у м.Львові Саджениця І.В. було складено постанову серії АР № 667662 про адміністративне правопорушення, згідно якої, його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09.04.2017 о 12.55 год. на 528 км + 250 м автодороги М-06 Київ-Чоп керуючи автомобілем НОМЕР_1, на дорозі яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, перетнув суцільну лінію дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, а також не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.11.3 та 2.1.ґ Правил дорожнього руху України. Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки, при винесенні постанови інспектор УПП не надав жодних належних та безспірних доказів його вини у вчинені описаного правопорушення, не навів повної та об'єктивної аргументації зупинки його транспортного засобу, не вказав жодних законних підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності. На вимогу інспектора він пред'явив водійське посвідчення та технічний паспорт на транспортний засіб. Попри те, що мав чинний поліс страхування цивільної відповідальності, такий пред'являти відмовився, оскільки згідно положень ст.16 Закону України «Про дорожній рух» поліс пред'являється у випадках, передбачених законодавством, зокрема у відповідності до ч.2 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування здійснюється при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху. При розгляді справи інспектором не взяті до уваги його пояснення та пояснення свідка про те, що правил дорожнього руху ним не порушені не були, не враховано усіх обставин справи, не досліджено жодних фактичних доказів, які б підтверджували його вину та факт вчинення самого правопорушення, натомість винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Вважає, що інспектор УПП порушив вимоги ст.ст.247, 251, 268, 272, 276, 280, 283 КУпАП, в зв'язку із чим просить оскаржувану постанову скасувати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у самій позовній заяві, просить такий задоволити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП в судове засідання не з'явився, проте надіслав суду письмове заперечення за змістом якого просить в задоволені позову відмовити, покликуючись на те, що позивача підставно та правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки останній керуючи автомобілем, на дорозі яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, перетнув суцільну лінію дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, а також на вимогу інспектора не пред'явив чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.11.3 та 2.1.ґ ПДР України. Стверджує, що оскаржувана постанова винесена згідно з вимогами статей 222, 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає. При цьому вказує, що у відповідності до п.4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції НП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Відповідно до п.21.3 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у п.21.2 цієї статті, на їх вимогу. Законність та правомірність такої вимоги зі сторони інспектора УПП передбачена ст.21 та ст.53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказане також підтверджується ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.04.2016 у справі № К/800/9318/16 та від 02.11.2016 у справі № К/800/29286/16. Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством. При винесені постанови інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим повністю виконав вимоги ст.19 Конституції України. Просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника установи.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши та встановивши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії АР № 667662 від 13.04.2017р. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно даної постанови, позивача визнано винним у тому, що він 09.04.2017 о 12.55 год. на 528 км + 250 м автодороги М-06 Київ-Чоп керуючи автомобілем НОМЕР_1, на дорозі яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, перетнув суцільну лінію дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, а також не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.11.3 та 2.1.ґ Правил дорожнього руху України.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються на підставі доказів, якими є будь-які фактичні дані, що підтверджують наявність чи відсутність вказаних обставин. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Адміністративна відповідальність за своєю природою є відповідальністю ретроспективною, тобто факти, що служать підставою такої відповідальності, перебувають у минулому часі, а відтак доказування у справах цієї категорії спрямоване головним чином на встановлення саме таких обставин, які становлять об'єктивну істину (факт) у справах.

Предметом доказування, тобто обставинами, що насамперед підлягають з'ясуванню у справах про адміністративне правопорушення, є, зокрема: наявність події адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно п.11.3 ПДР України, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Згідно п.2.1.ґ ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За порушення вищевказаних вимог ПДР України, позивача притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, однак в даній ситуації, суд не знаходить достатніх та безспірних доказів в підтвердження винуватості позивача, як водія, у вчиненні вищеописаних адміністративних правопорушень, з огляду на те, що будь-які докази з даного приводу на вимогу суду відповідачем в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови не представлені. Більше того, за відсутності реальних даних про порушення позивачем вимог правил обгону і зустрічного роз'їзду та/або розташування транспортних засобів на проїзній частині, інспектор УПП, в силу положень передбачена ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не вправі був ставити вимогу про пред'явлення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водночас, згідно представлених позивачем доказів, останній володів на момент даної події чинним полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8873327 від 11.07.2016р.

Відповідно до п.24 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи встановлені судом обставини, відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а також фактичних матеріалів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте за відсутності достатніх даних про вчинення ним правопорушення, а тому постанова серії АР № 667662 від 13.04.2017р. підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю в зв'язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.14-1, 287-289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст.1, 11, 18, 49, 51, 70, 71, 99, 104, 128, 159, 161-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 667662 від 13.04.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП - закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: