Справа № 804/3546/16
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2017 рокусправа № 804/3546/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просила:

- скасувати вимогу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2016 року № Ф- на суму 33516,36грн.;

- скасувати рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.03.2016 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 3351,64 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.03.2016 року № 002141701 про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою на загальну суму 21732,57 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.03.2016 року № 002151701 про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на загальну суму 1811,05грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, скаржник просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю (ОСОБА_2М.) підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржену постанову, та ухвалити нове рішення, яким в задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю (ОСОБА_3М.) заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ФОП ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Нікопольській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 27.03.2003 року та основним видом господарської діяльності за КВЕД є 49.41 вантажний автомобільний транспорт.

На підставі наказу на проведення перевірки від 28.01.2016 року № 92, плану-графіку проведення виїзних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2016 року, направлення на проведення перевірки від 05.02.2016 року № 47/1701 посадовою особою податкового органу проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного контролю та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки контролюючим органом складено Акт № 354/04-07-17-01. від 26.02.2016 року відповідно до висновків якого встановлено наступні порушення:

- п.177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого підлягає донарахуванню податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2015 рік на загальну суму 14488,38грн.;

- п. 163.1 ст.163, п. 176.2 ст.176 ПК України в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з військового збору за 2015 рік в сумі 1448,84грн.;

- абз. 1 п.2 ч.1 ст.7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та занижено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за 2015 рік на загальну суму 33516,36грн.

На підставі акту перевірки Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято:

- вимогу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2016 року № Ф- на суму 33516,36грн.;

- рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.03.2016 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 3351,64 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.03.2016 року № 002141701 про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою на загальну суму 21732,57 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.03.2016 року № 002151701 про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на загальну суму 1811,05грн.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем занижено суму оподаткованого чистого доходу, тому податковим органом правомірно винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2016 року № Ф- на суму 33516,36грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 3351,64 грн.; податкове повідомлення-рішення від 16.03.2016 року № 002141701 про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою на загальну суму 21732,57 грн.; податкове повідомлення-рішення від 16.03.2016 року № 002151701 про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на загальну суму 1811,05грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.177.1, 177.2 ст.177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Отже, з наведеного вбачається, що обов'язковими умовами врахування витрат на придбання товарів при визначенні оподатковуваного доходу платника є документальна підтвердженість витрат та спрямованість таких операцій на одержання доходу (економічної вигоди).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року задекларовано валового доходу 1 690 750,00грн. та валових витрат 1 670 050,00грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що позивач за період з 16.11.2015 по 31.12.2015 року надавав послуги вантажних перевезень ТОВ Сільверстоун інвестмент, ТОВ Дружківська Харчосмакова фабрика, ТОВ Вектор 2011, ФОП ОСОБА_4, ТОВ Арт-Пром всього на суму 152430 грн., яка включена до дебіторської заборгованості.

При цьому як вбачається з акту перевірки, позивачем до складу валових витрат в періоді з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року було віднесено витрати на придбання дизельного пального у кількості 7246 літрів на суму 96589,18 грн., на підставі накладних, отриманих від постачальника, без врахування фактичного отримання доходу від покупців за надані послуги перевезення. А тому, контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем було занижено суму чистого оподаткованого доходу на загальну суму 96 589,18 грн. та, як наслідок, занижено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 14 488,38 грн.

Представником позивача до суду апеляційної інстанції було надано розшифровку задекларованого доходу ФОП ОСОБА_1 від підприємницької діяльності за 2015 рік, відповідно до якої сума задекларованого валового доходу за 2015 рік становить 1690750,00 грн. Також з розшифровки задекларованого доходу вбачається, що позивачем було надано послуги по перевезенню, про що складено відповідні акти виконаних робіт та отримано оплати за них, відповідно до перелічених платіжних доручень.

Крім того, представником позивача надано суду апеляційної інстанції розшифровку витрат ФОП ОСОБА_1, які останній мав право врахувати у складі податкової знижки за 2015 рік. З наданої розшифровки витрат вбачається, що позивачем у 2015 році придбавалися запчастини, сертифікати, програмне забезпечення МЕДОК, отримувалися послуги шиномонтажу, мийки, розрахунково - касового обслуговування, придбавалися шини. Проте, неможливо встановити як саме придбавалось дизельне паливо, яке позивачкою включено у витрати за 2015 рік.

Також представник позивача зазначив, що між ФОП ОСОБА_1(виконавець) та ФОП ОСОБА_5 (депонент) 02 січня 2015 року було укладено договір відповідального зберігання з правом користування, відповідно до якого депонент передає виконавцю на зберігання скрейтч-картки ОСОБА_6 у кількості 10000 літрів (п. 1.1, 1.3 Договору) (а.с.83, т.1). Приймання-передача підтверджується актом № 1 від 03.01.2014 року (а.с.84, т.1). А тому, на думку представника позивача, остання правомірно включила до валових витрат за 2015 рік витрати на придбання дизельного пального у кількості 7246 літрів.

Колегія суддів критично оцінює посилання представника позивача на вищезазначений договір зберігання за яким позивач використовувала надане їй на відповідальне зберігання дизельне пальне, оскільки позивач не несла витрати на придбання дизельного палива, яке їй було передано на зберігання ФОП ОСОБА_5 03.01.2014 року. Отже в даному випадку витрати на придбання зазначеного топлива ніс саме ФОП ОСОБА_5 під час придбання переданих скетч-карток, а не позивач.

Окрім того, колегією суддів враховується наданий представником позивача акт прийому-передачі майна за Договором відповідального зберігання з правом користування від 02.01.2014 року від 10.08.2016 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 10.08.2016 року здійснила повернення на адресу ФОП ОСОБА_7, яка є спадкоємцем ФОП ОСОБА_5 скетч-карток на право отримання в мережах АЗС дизельного пального загальним номіналом 10000 літрів.

Доводи апелянта стосовно того, що за надані послуги вантажних перевезень за період з 16.11.2015 по 31.12.2015 року ТОВ Сільверстоун інвестмент, ТОВ Дружківська Харчосмакова фабрика, ТОВ Вектор 2011, ФОП ОСОБА_4, ТОВ Арт-Пром всього на суму 152430 грн. ФОП ОСОБА_1 у 2016 році отримала оплати, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на те, що 2016 рік не є періодом, який перевірявся контролюючим органом та за результатами перевірки якого контролюючим органом було прийнято спірну вимогу та податкові повідомлення-рішення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене колегія суддів доходить висновку, що оскільки на суму придбання товару (палива), розрахунки з постачальниками на кінець звітного періоду не здійснені, тобто доходу від надання послуг перевезення позивачем не отримано, а отже податкове повідомлення-рішення від 16.03.2016 року № про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою, на загальну суму 21732,57 грн., є правомірним.

Також, враховуючи встановлене податковим органом завищення витрат, що в свою чергу призвело до заниження чистого доходу та вплинуло на правильність визначення бази для нарахування єдиного соціального внеску, контролюючим органом позивачу правомірно нараховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Так, питання нарахування, сплати та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Крім того, з 1 січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 28.12.2014 №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" до Податкового кодексу України, в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, а саме:

- фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

- фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

При цьому, об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходу, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність згідно зі статтею 178 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Отже, військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Колегія суддів, враховуючи вищенаведені приписи законодавства та встановлені судом обставини заниження позивачем суми оподатковуваного чистого доходу, доходить висновку щодо правомірності винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2016 року №Ф- в сумі 33516,36 грн., рішення від 16.03.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 3351,64 грн., податкового повідомлення-рішення форми Р від 16.03.2016 року № про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору на загальну суму 1811,05 грн.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року по справі №804/3546/16 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай