Справа № 815/2309/17
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2309/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «ЕРДЕ БАНК», про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням відмови від частини позовних вимог, просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.11.2015 його знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 на підставі заяви невідомої позивачу особи, яка начебто діяла в його інтересах. Зі змісту заяви вбачається, що правовою підставою для зняття з реєстрації є заочне судове рішення у справі № 522/1897/14-ц від 19.06.2014, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом визнання за ПАТ «ЕРДЕ БАНК» права власності на вказану квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К-178/11 від 04.08.2011. Однак згідно з пп.2 п.3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 N 1077, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже вищезазначене заочне рішення суду не відноситься до жодного встановленого Порядком № 1077 виду судових рішень, на підставі якого можливе зняття з реєстрації місця проживання особи. Більш того, позивачем оскаржено означене судове рішення в апеляційному порядку, а тому останнє не набрало законної сили, оскільки апеляційний розгляд ще триває. Таким чином, відповідачем безпідставно та всупереч чинного законодавства знято позивача з реєстрації місця проживання.

До суду з'явилися позивач та його представник, які позовні вимоги із викладених вище підстав підтримали та просили задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, в задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях проти адміністративного позову. Згідно наданих до суду письмових заперечень проти адміністративного позову, відповідачем було прийнято рішення про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання на підставі заяви власника житла - ПАТ «Ерде Банк» та згідно документів, які свідчать про визнання права власності за банком на квартиру АДРЕСА_1. Зважаючи на дотримання міграційним органом порядку зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи - ПАТ «ЕРДЕ БАНК» до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, якою володів на підставі Свідоцтва про право власності, серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 13 липня 2011 року на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

24 листопада 2015 року головним спеціалістом Приморського РВ ГУ ДМС України в Одеській області знято ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання на підставі заяви представника ПАТ «ЕРДЕ БАНК», витягу з державного реєстру № 37355251 від 15.05.2015 та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 № 522/1897/14-ц.

Про обставини зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 дізнався з відповіді ГУ ДМС України в Одеській області від 07.04.2017 № 5115/882 на його запит від 25.02.2017 та, не погодившись із цим, звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 неправомірними, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню з огляду на наступне.

З огляду на матеріали справи, ОСОБА_2 23.11.2015 звернулася в інтересах довіреної юридичної особи ПАТ «ЕРДЕ БАНК» до начальника Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду по справі № 522/1897/14-ц та витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 37355251 від 12.05.2015.

У вказаному витязі з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень власником 1/1 квартири АДРЕСА_2 зазначено ПАТ «ЕРДЕ БАНК», рішення про державну реєстрацію прав індексний номер 21212712 від 12.05.2015, підстава - рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/1897/14-ц від 19.06.2014.

Згідно з заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/1897/14-ц від 19.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Ерде Банк» та ОСОБА_1 04.08.2011 було укладено Кредитний договір №К-178/11.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання позичальника за Кредитним договором 04.08.2011 між Банком та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №2 519, а також Договір про зміни №1 до нього від 03.08.2012 з реєстровим №1866.

Відповідно до Іпотечного договору та 04.08.2011 та Договору про зміни № 1 до нього від 03.08.2012, Позичальник передав, а Банк прийняв в іпотеку на умовах визначених договором нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 13.07.2011 на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

04 серпня 2011 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №2521, а також Договір №1 про зміни до цього Договору від 13.08.2012 за реєстровим №1932, відповідно до якого квартира АДРЕСА_2 була передана Іпотекодавцем в іпотеку Іпотекодержателю в забезпечення виконання ОСОБА_1, зобов'язань за Кредитним договором №К-178/11 від 04.08.2011 з додатковою угодою № 01 від 03.08.2012, що укладені між Іпотекодержателем та Боржником, стосовно повернення суми кредиту в розмірі 559510 грн. в строк не пізніше 03.08.2013, сплати штрафних санкцій, пені, відшкодувань, та інших платежів, передбачених Кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву ПАТ «Ерде Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності задоволено в повному обсязі. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «ЕРДЕ БАНК» права власності на вказану квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №К-178/11 від 04.08.2011.

Таким чином, уповноважена особа ПАТ «ЕРДЕ БАНК» звернулася до управління ДМС України із вищевказаною заявою з метою реалізації означеного судового рішення.

Вирішуючи спір, суд враховує, що сам факт реєстрації місця проживання не створює жодних правових наслідків для особи, місце проживання якої зареєстровано, та інших осіб (наймачів), а сама реєстрація в цьому випадку є нічим іншим, як констатацією факту проживання особи за відповідною адресою, та не наділяє таку особу певними майновими та немайновими правами.

З огляду на матеріали справи, ОСОБА_1 дійсно проживає в АДРЕСА_2 і користується нею, сплачуючи рахунки за газ та послуги із газопостачання (а.с. 18-23).

В той же час, за ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Чинним Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом МВС України від 22.11.2012 N 1077, зокрема, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (п. 3.1).

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право власності або користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тобто кредитор, до якого перейшло право власності на житлове приміщення, на підставі вищевказаних норм законодавства має право звернутися до суду із позовом до попередніх власників про усунення перешкод та позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням.

Така позиція прослідковується у п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року N 5, відповідно до якого власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про:

1) позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) визнання особи безвісно відсутньою;

4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа № 21-1438а15).

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Повертаючись до обставин справи, суд враховує, що заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 по справі № 522/1897/14-ц не є типом судового рішення, на підставі якого можливе зняття з реєстрації місця проживання згідно ст.7 Закону № 1382-IV, оскільки вказаним судовим актом не вирішено виселення ОСОБА_1 або визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2.

Таким чином, за висновком Верховного Суду України, який відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України, ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов'язковим до врахування, відповідне зняття з реєстрації місця проживання є здійсненим із порушенням вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, у зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 25 травня 2017 року.

Суддя І.В. Завальнюк

.