Справа № 817/615/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2017 р.Р і в н е 817/615/17
14год. 47хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Тарновецький П.Я.,

відповідача: представник Юхименко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "СААН-ЕКОБУД"
до Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т АН О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в березні місяці 2017 року відповідачем була проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за результатами проведених взаєморозрахунків з ТОВ «Реалбуд-М» за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, за наслідками якої був складений акт. На підставі висновку даного акта були винесені повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства. Позивач не погоджується з висновками акта щодо встановленого порушення. При цьому зазначає, що при перевірці відповідачу були надані всі необхідні первинні документи на підтвердження вчинення господарських операцій з ТОВ «Реалбуд-М». Зазначені документи відповідають нормам чинного законодавства. Також позивач вважає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду заперечень до акту та право позивача на участь у їх розгляді, а тому податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими що належать до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що дійсно, у позивача була проведена перевірка, за результатами якої складений акт і на підставі висновків акту прийняті податкові повідомлення-рішення. Так, перевіркою встановлено, що позивач мав взаєморозрахунки з ТОВ «Реалбуд-М», однак, позивачем не надано для перевірки документів, які б підтверджували походження ТМЦ. Також, відповідно до декларацій з податку на додану вартість за квітень 2016р., травень 2016 року та додатків до них, поданих ТОВ «Реалбуд-М» до ДПІ за місцем обліку, не встановлено придбання товарів (робіт, послуг) у неплатників ПДВ. Крім того, фінансової звітності ТОВ «Реалбуд-М» за 2016 рік до ДПІ не подано, що свідчить про відсутність у підприємства активів, зокрема основних засобів, запасів, необхідних для здійснення господарської діяльності. Також, згідно баз даних ДФС України не встановлено ТОВ «Реалбуд-М» як імпортера ТМЦ (арматури, кутників), номенклатура яких зазначена у видаткових накладних, що виписані ТОВ «Реалбуд-М» на адресу ТОВ «Фірма «СААН-ЕКОБУД»». Таким чином, перевіркою не встановлено джерело походження, виробника товарів, придбання яких задокументовано видатковими накладними, виписаними за реквізитами ТОВ «Реалбуд-М» та не підтверджено легальність руху товарів в «ланцюгу» постачання від виробника до ТОВ «Фірма «СААН-ЕКОБУД»». Одночасно, перевіркою встановлено, що ТОВ «Реалбуд-М» задіяне в схемах ухилення від сплати податків. Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000088 за фактом придбання та створення суб'єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України. Тобто позивач уклав правочини із сумнівним (недобросовісним) контрагентом ТОВ «Реалбуд-М» без прояву належного рівня обережності. Несприятливі наслідки недостатньої обережності ведення суб'єктом господарювання господарської діяльності покладається на ТОВ «Фірма «СААН-ЕКОБУД»» - особу, яка уклала такі правочини. Крім того, оскільки надходження активів (арматури, кутників) загальною вартістю 139442грн. призвело до зростання власного капіталу ТОВ «Фірма «СААН-ЕКОБУД», то безоплатно отримані активи загальною вартістю 139442грн. є доходом у розумінні п. 5 П(С)БО 15 «Доходи». Відповідно до п. 5 П(С)БО 11 «Зобов'язання», п. 5 П(С)БО 15 «Дохід», ТОВ «Фірма «СААН-ЕКОБУД»» зобов'язане віднести до складу інших доходів від безоплатно одержаних оборотних активів (товарів) в сумі 139442грн. Вказана господарська операція потягла за собою заниження податку на прибуток за 2016р. на суму 25100грн. та заниження податку на додану вартість в сумі 27888грн. В зв'язку з викладеним в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, тотожні поясненням, викладеним у запереченні.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, судом виходить з такого:

Щодо посилань представника позивача на порушення процедури розгляду заперечень до акту перевірки та його права на участь у розгляді таких заперечень, порушень строків прийняття податкових повідомлень-рішень та невідповідність їх номерів, судом встановлено наступне:

Відповідно до пункту 86.7 ст.86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Пунктом 86.8 вказаної статті встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Із викладеного вбачається, що в разі надходження заперечень до акту перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити платника податку про їх розгляд з метою забезпечення його прав на участь при такому розгляді. При цьому податкові-повідомлення рішення приймаються протягом 3 днів, наступних за днем розгляду заперечень. Суд повторює, що наступний день за днем розгляду заперечень є дата прийняття висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки, а не дата надіслання його платнику податку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач подав заперечення до акту перевірки 31.03.2017 року.

07.04.2017р. відповідач повідомив позивача про те, що розгляд його заперечень відбудеться 10.04.2017 року о 10 годині.

Висновок про результати розгляду заперечень до акта перевірки датований 10.04.2017.

11.04.2014р. відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення.

З врахуванням викладеного судом не встановлено порушень процедури розгляду заперечень до акту перевірки та порушень строків прийняття податкових повідомлень-рішень відповідачем, тому посилання позивача з даного приводу є необґрунтованими, а відтак безпідставними.

Щодо невідповідність номера акту перевірки номерам податкових повідомлень-рішень, то судом встановлено та підтверджено матеріалами справи (а. с.181-182), що це технічна помилка відповідача.

Щодо правомірності чи протиправності податкових повідомлень-рішень, прийнятих відповідачем, судом встановлено наступне:

Посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за результатами проведених взаєморозрахунків з ТОВ «Реалбуд-М» за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р.

Вказаною перевіркою, зокрема, встановлено, що ТОВ «Фірма «СААН-ЕКОБУД»» занижений податок на прибуток за 2016 в сумі 25100грн; занижений податок на додану вартість за квітень, травень 2016 на загальну суму 27888грн.

На підставі висновків акту перевірки № 137/17-00-14-00/40213181 від 28.03.2017 та в результаті встановлених порушень, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- за порушення п.44.1, п. 44.2 ст.44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 розд. III Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №, від 11.04.2017р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства у розмірі 25100грн., 6275грн. - штрафні (фінансові санкції) (а.с.11);

- за порушення пп. «а» п.198.1, п.198.3 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 11.04.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за податком на додану вартість у розмірі 27888грн., 6972грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Наслідком вказаних вище порушень, на думку відповідача, стало оформлення завідомо недостовірних документів контрагентом позивача на поставку ТМЦ, тобто, як стверджує відповідач, фактично мала місце реалізація товарів, джерело походження якого не встановлено, а відтак позивачем здійснено лише документальне оформлення нереальної господарської операції при складанні первинних документів та їх відображення в регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності. При цьому придбання позивачем ТМЦ та подальше використання в господарській діяльності призвело до зростання власного капіталу останнього, отже має відображатися у звітності як безоплатно отримані.

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, позивач зареєстрований як юридична особа, є платником податку на додану вартість, основним видом діяльності позивача є монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування.

У квітні-травні 2016р. позивачем з ТОВ «Реалбуд-М» укладений усний договір щодо поставки арматури та кутників.

Вказані господарські операції з поставки товарно-матеріальних цінностей контрагентом позивача оформлені такими документами: податкові накладні; видаткові накладні (а. с. 38-40), банківські виписки, що підтверджують оплату ТМЦ (а с. 56-60).

Вказані документи, як вбачається з акту перевірки, надавалися позивачем до перевірки. Первинні документи та податкові накладні, на підставі яких позивач сформував спірні суми витрат та податкового кредиту, містять всі необхідні реквізити, складені особами, що на момент їх складання були в установленому порядку зареєстровані як юридичні особи та як платники податків (в тому числі і податку на додану вартість). Такі документи повністю розкривають зміст господарських операцій.

Доводи відповідача щодо ненадання станом на 28.03.2017р. підтверджуючих документів. а саме: договори, довіреності, ТТН, аналізу рахунків, оборотно-сальдові відомості щодо оприбуткування та реалізації ТМЦ, із зазначенням дебіторської /кредиторської заборгованості, не заслуговують на увагу суду, так як із заперечень позивача на акт перевірки вбачається, що документи надавались як в ході проведення перевірки, так і повторне їх надання на запит відповідача. Крім цього, в своїх запереченнях відповідач визнав, що документи позивачем були надані.

Твердження відповідача про те, що первинні документи складені всупереч чинному законодавству, а саме: відсутність прізвищ та посад у видаткових накладних, є такими, що не підтверджують реальності вчиненої господарської операції, є помилковими з огляду на таке:

Так, відповідно до ч. 2. ст. 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зауважує, що відсутність, прізвищ та посад осіб, які підписували видаткові накладні є формальністю і не є підставою для виключення проведених оплат із складу доходів підприємства, оскільки, наявність підписів та печаток на цих документах дає можливість ідентифікувати сторін зобов'язань.

Висновки відповідача про безоплатність отриманого товару позивачем не підтверджується та спростовуються платіжними дорученнями та банківськими виписками згідно яких вбачається, що позивач повністю розраховувався за отримані ТМЦ.

Так, згідно пп.14.1.13. п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України, безоплатно надані товари, роботи, послуги - це товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів. Оскільки, як встановлено судом, поставки ТМЦ позивачем оплачені, то такі ТМЦ, в силу вказаних вище норм права, не можуть бути віднесені до категорії безоплатно отриманих.

В зв'язку з викладеним вище, суд приходить до висновку про правомірність не декларування позивачем показника «Інші доходи» про фінансові результати (форма 2) коштів як за безоплатно отримані товари на загальну суму 139442грн. за 2016 рік, а відтак висновки акту перевірки відповідача про заниження позивачем податку на прибуток є необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

В подальшому, придбані у контрагента товарно-матеріальні цінності використані позивачем в своїй господарській діяльності шляхом виконання будівельних робіт, що підтверджується такими первинними бухгалтерськими документами: актами приймання виконаних будівельних робіт (а. с. 61-87) карткою рахунку 631; оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 201 (а. с. 120-180). Суму ПДВ в розмірі 27888 грн. включено позивачем до податкового кредиту. Листом №3/27 від 27.04.2017р., адресованим позивачу, ТОВ «Реалбуд-М» повідомляє про реальність та достовірність поставки ТМЦ, та доставки товару на об'єкт «Прибудова складу ТОВ «Укленко» в м. Березне Рівненської області» (а. с. 88).

Згідно з вимогами пп. а п. 198.1 ст.198 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, зокрема, наступне: податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Відповідно до п.198.6. ст.198 зазначеного кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із вимогами п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, законодавцем чітко визначено, що належним чином оформлена податкова накладна є достатньою підставою для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Отже, визначальним фактором для віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, є зв'язок витрат та ПДВ із господарською діяльністю платника податків та наявність підтверджуючих первинних документів.

Щодо посилань відповідача на порушення податкової дисципліни постачальником ТОВ «Реалбуд-М».

В Акті перевірки податковий орган зазначає, що контрагентом ТОВ «Реалбуд-М» не було подано декларації з податку на прибуток та Фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва за 2016 р. в зв'язку з чим не задекларовано дохід від операцій з продажу товарів покупцям, в т. ч. «Фірма «СААН-ЕКОБУД»». Згідно баз даних ДФС не встановлено його, як імпортера ТМЦ, номенклатура яких зазначена у видаткових накладних, що виписані на адресу «Фірма «СААН-ЕКОБУД»». Також по деклараціях з ПДВ за квітень, травень 2016р. та додатків до них, поданих ТОВ Реалбуд-М» до ДПІ за місцем обліку, не встановлено придбання у неплатників ПДВ. Згідно податкового розрахунку №1-ДФ за 2016 р. кількість працівників даного підприємства становила 1 особа, що свідчить про відсутність у ТОВ «Реалбуд-М» матеріально-технічної і технологічної можливості для здійснення основного виду діяльності (будівництво доріг і автострад) та реалізації товарів у зв'язку з відсутністю основних засобів та необхідної кількості трудових ресурсів з виробництва відповідного товару. Також ГУ ДФС у Рівненській обл. зазначає, що відкрите досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000088 за фактом придбання та створення суб'єктом підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, що є підтвердженням того, що ТОВ «Реалбуд-М» задіяне у схемах ухилення від сплати податків.

На зазначені доводи відповідача, суд уважає за необхідне зазначити наступне:

Придбання підприємством ТОВ «Реалбуд-М» товару можуть свідчити тільки належним чином оформлені первинні документи, що підтверджують дану господарську операцію, а не узагальнюючі дані Декларацій по ПДВ чи Реєстрів співставлення податкових зобов'язань та кредиту по ПДВ. Так, в силу п.2.1. ст.2 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України №88 від 24.05.1995р., первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Окрім того, придбання даного товару могло здійснюватися в будь-який період діяльності підприємства, тому дослідження придбання товару у неплатника ПДВ тільки за періоди реалізації такого товару на «Фірма «СААН-ЕКОБУД»» є невірним, в той же час слід звернути уваги на те, що до 2015 р. реєстрація податкових була не суцільною, отже це могли бути і платники ПДВ. Однак відповідачем зазначені обставини не досліджені та не проаналізовані, не перевірені оборотно-сальдові відомості, картки рахунків, натомість висновки базуються на узагальнених даних декларацій по ПДВ за період коли ТМЦ реалізовувались позивачем.

Суд наголошує, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Посилання відповідача на відсутність у позивача обережності щодо вчинення господарських операцій з контрагентом, відносно якого відкрите досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом придбання та створення суб'єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності є недоречним, так як придбання товару позивачем здійснювалось в часі, який передував відкриттю такого розслідування. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, на дату укладання правочину при перевірці контрагента ТОВ «Реалбуд-М» у відомостях ЄДРПО значилось, що даний контрагент не перебуває в процесі припинення, статутний капітал є сформованим, відомості про власників та директора відповідали інформації, отриманій від контрагента, виконавчі провадження відсутні, вид діяльності, по якому здійснювався продаж запчастин до с/г техніки, наявний в переліку основних, перебуває на обліку в податковій.

Отже, судом не було встановлено, а відповідачем не було доведено обізнаності позивача щодо протиправного характеру діяльності його контрагента, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди.

Суд наголошує, що згідно пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, у тому числі і на його контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Тобто, відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і додержання законів про оподаткування несуть безпосередньо платники податків і зборів (обов'язкових платежів), що допустили правопорушення.

Таким чином, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету, не подав звітність, або не знаходиться за місцем своєї реєстрації то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення позивача права на формування витрат та податкового кредиту у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого формування та має всі документальні підтвердження суми своїх витрат.

Твердження відповідача про відсутність у контрагента позивача трудових та матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини не можуть бути доказом неспроможності виконання тих чи інших господарських операцій з огляду на відсутність законодавчого обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних та транспортних засобів, як і найманої праці шляхом укладення трудових договорів.

Відтак, долученими до матеріалів справи первинними документами підтверджується як реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, так і використання придбаних у ТОВ «Реалбуд-М» товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності позивача, і отримання від такого використання доходу. Таким чином судом встановлено відсутність порушень позивача щодо заниження податку на прибуток за 2016р. на суму 25100грн. та заниження податку на додану вартість за квітень, травень 2016 рік на суму 27888, а відтак штрафні санкції за відсутність порушень не застосовуються.

Доводи та висновки відповідача, викладені у акті перевірки позивача щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Реалбуд-М» є такими, щодо ґрунтуються на припущеннях відповідача та осіб, що проводили перевірку та не підтверджено відповідними доказами.

Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність винесених податкових повідомлень-рішень, а відтак, позовні вимоги позивача належать до задоволення повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 11 квітня 2017 року № та від 11 квітня 2017 року № в повному обсязі.

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "СААН - ЕКОБУД" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.