Справа № 812/59/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2017 р. м. Київ К/800/35735/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

за участю секретаря Ковтонюка С.Д.,

за участю: представників позивача та відповідача Вєдєрнікової О.С. та Баталової О.-М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (правонаступником якої є Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Дочірнє підприємство "Хімік" Публічного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" про визнання протиправними та скасування вимог,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (залучена до участі у справі ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.02.2016р.), - Дочірнє підприємство "Хімік" Публічного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот", в якому (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог й ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 19.04.2016р. про об'єднання справ в одне провадження) просило визнати протиправними та скасувати вимоги №Ю-53-25 від 03.12.2015р., №Ю-53-25 від 12.01.2016р., №Ю-53-25 від 03.03.2016р. та №Ю-53-25 від 06.06.2016р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску відповідно в сумах 2595530,05 грн., 31463939,18 грн., 41820839,68 грн. та 43043692,26 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21.06.2016р. позов задоволено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нові рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив судове рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у відповідності до абз.2 п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р. (далі - Закон №2464-VI).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.09.2015р. було накладено арешт на кошти, які містяться на рахунках ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот».

З 30.09.2015р. по 11.11.2015р. сплату єдиного внеску від імені ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» здійснювало ДП «Хімік» ПАТ «Азот» на підставі договору доручення №35/ФО/15-209 від 20.07.2015р. (з додатками), відповідно до умов якого Повірений (ДП «Хімік» ПАТ «Азот») зобов'язався від імені та за рахунок Довірителя (ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот») в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконувати грошові зобов'язання, деталізований зміст яких (перелік юридичних дій), порядок виконання та інші вказівки передбачені сторонами в додатках до договору; виконані грошові зобов'язання, вчинені Повіреним на виконання цього договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов'язки Довірителя.

Додатками до вказаного договору Довіритель доручав, а Повірений приймав на себе зобов'язання сплатити єдиний збір за період з вересня по листопад 2015 року, для чого оформлювались відповідні довіреності.

При цьому, наявні в матеріалах справи платіжні доручення свідчать про сплату третьою особою як «платником» відповідних сум єдиного внеску за ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», про що зазначено в призначеннях платежу в кожному платіжному дорученні; грошові ж кошти, які використовувались третьою особою для сплати, були власністю позивача і зараховувались на поточний рахунок третьої особи на підставі договорів безпроцентної позики, що підтверджується інформацією щодо дати та розміру надходжень коштів.

Відповідач листом №2281/10/28-05-17 від 18.11.2015р. повідомив про те, що вищезазначені сплати Дочірнім підприємством «Хімік» ПАТ «Азот» за ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» суперечать вимогам ч.9 ст.25 Закону №2464, згідно з якою передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

В подальшому, відповідачем відповідно до ст.25 Закону №2464-VI було сформовано та направлено позивачеві податкові вимоги про сплату боргу (неустойки), а саме: №Ю-53-25 від 03.12.2015р. на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 30.11.2015р. в сумі 2595530,05 грн.; №Ю-53-25 від 12.01.2016р. - на недоїмку станом на 31.12.2015р. в сумі 31463939,18 грн.; №Ю-53-25 від 03.03.2016р. - на недоїмку станом на 29.02.2016р. в сумі 41436635,92 грн.; №Ю-53-25 від 06.06.2016р. - на недоїмку станом на 31.05.2016р. в сумі 43043692,26 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, доручивши на підставі відповідного договору сплату єдиного внеску від свого імені третій особі, вчинив залежні від нього дії, спрямовані на належне та своєчасне виконання свого обов'язку зі сплати такого внеску.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що сплата єдиного внеску на підставі договору доручення іншою особою, з огляду на приписи ч.9 ст.25 Закону №2464-VI, не є належним виконанням позивачем обов'язку щодо сплати єдиного внеску, оскільки даною правовою нормою встановлено заборону передачі платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам, крім випадків, передбачених законодавством.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон №2464-VI, за змістом пунктів 6 та 9 ст.1 якого недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом; страхові кошти - кошти, які формуються за рахунок сплати єдиного внеску та надходжень від фінансових санкцій (штрафів та пені), що застосовуються відповідно до закону.

Згідно зі ст.2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, принципи збору та ведення обліку єдиного внеску (серед яких статтею 3 Закону №2464-VI передбачено принципи законодавчого визначення умов і порядку його сплати, обов'язковості сплати та відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків); платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI серед обов'язків платників єдиного внеску передбачено його своєчасне та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплату.

Відповідно до частин 1, 5, 7 та 12 ст.9 Закону №2464-VI єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі; сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування; єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку; єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством (ч.9 ст.25 Закону №2464-VI).

Статтею 1000 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

За змістом ч.1 ст.1004 ЦК України («Виконання доручення») повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Отже, основним змістом договору доручення є зобов'язання повіреного вчинити певні юридичні дії саме від імені та за рахунок довірителя.

Як вже вказувалось в цій ухвалі, укладеним позивачем з третьою особою договором доручення та виданими на його підставі довіреностями передбачені чіткі юридичні дії, які має вчинити повірений (третя особа у даній справі) за рахунок та на користь довірителя (позивача), а саме: виконувати грошові зобов'язання, перерахувати єдиний внесок.

При цьому, об'єктивною передумовою застосування позивачем положень глави 68 ЦК України, яка регулює відносини сторін за договором доручення, став арешт усіх відкритих рахунків, що належать ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», в рамках виконавчого провадження №48544270.

За наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що, у даному випадку, ДП "Хімік" ПАТ "Азот", перераховуючи єдиний внесок, діяло як повірений від імені позивача, а не як самостійний платник; обов'язок останнього зі сплати такого внеску йому не передавався, а отже при здійсненні вищевказаних платежів вимоги ч.9 ст.25 Закону №2464-VI порушені не були.

Разом з тим, пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI встановлено, що недоїмку складають суми єдиного внеску, які не сплачені у встановлені строки, однак цією нормою не визначено, що ці суми повинні бути сплачені саме безпосередньо та особисто страхувальниками, що, в свою чергу, надає останнім право застосовувати положення ЦК України (зокрема, його глави 68) щодо вибору способу сплати єдиного внеску в залежності від тієї ситуації, яка склалася при здійсненні його господарської діяльності.

Водночас, можливість вибору страхувальником способу сплати єдиного внеску прямо передбачена ч.9 ст.25 Закону №2464-VI, яка дозволяє застосовувати випадки, передбачені законодавством, щодо передачі свого обов'язку зі сплати єдиного внеску третім особам.

Отже, обраний ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» спосіб сплати єдиного внеску є правомірним, оскільки воно дотрималося принципів законодавчого визначення умов і порядку та обов'язковості його сплати, а також вжило передбачених законодавством (ЦК України) заходів щодо виконання встановленого ч.12 ст.9 Закону №2464-VI обов'язку сплати єдиного внеску незалежно від фінансового стану платника.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дав правильну правову оцінку обставинам у справі й дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року скасувати, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.