Справа № 425/988/17
Суддя: Романовський Є. О.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 Провадження №2-а/425/55/17

Справа №425/988/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу № 2 роти № 1 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному лейтенанта поліції Шеховцова Вадима Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності через те, що згідно постанови, він 31.03.2017 року о 03-50 год. по вул. Смирнова в м. Рубіжному Луганської області керував транспортним засобом та перед початком руху не увімкнув показчик повороту та після зупинки на вимогу працівників поліції, не пред'явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового автострахування, чим порушив п.п. 9.2 а, 2.1 а, 2.1б, 2.1г Правил дорожнього руху України.

Позивач не погоджується з даною постановою та зазначає, що 31.03.2017 року приблизно о 03.50 год. він знаходився як пасажир разом зі своїм другом ОСОБА_3 в автомобілі «Fiat Argenta», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Смирнова, 4 м. Рубіжному Луганської області. В цей же час біля позивача зупинилась машина патрульної поліції, після чого відповідач - лейтенант поліції Шеховцов В.В. підійшов до позивача та почав стверджувати, що останній на початку руху не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку по вул. Смирнова м. Рубіжне. Позивач не погодився з твердженням інспектора та пояснив, що вже більше години стоїть на цьому місці та чекає водія автомобілю, однак відповідач, не звертаючи уваги на його пояснення, стверджував, що у нього є відеозапис із зазначеним порушенням, однак вимогу надати відеозапис для перегляду, проігнорував та став вимагати пред'явити водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, внаслідок чого позивач пояснив, що не має водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, після чого відповідач попросив його пред'явити паспорт для з'ясування особи. Після пред'явлення позивачем паспорту, відповідач пішов до робочого автомобілю та через деякий час повернувся, запропонувавши позивачу підписати постанову, однак останній відмовився від підпису, пояснивши, що нічого не порушував, а 14.04.2017 року позивач отримав вищезазначену постанову, яку вважає незаконною, поштою.

На підставі вищевикладеного, просить суд визнати дії Інспектора взводу № 2 роти № 1 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному лейтенанта поліції Шеховцова В.В. неправомірними та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 31 березня 2017 року серія АР №660611 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст.і 122 Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, просили задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення, згідно яких пояснив, що 31.03.2017 року він під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку в м. Рубіжному Луганської області, приблизно о 03-50 год. встановив порушення вимог п. 9.2 (а) ПДР України, а саме водій транспортного засобу марки «Fiat Argenta», д.н.з. НОМЕР_1, гр.. ОСОБА_1 не подав сигнал світловими покажчиками поворотів. Після зупинки, відповідач повідомив водія про причину зупинення транспортного засобу та суть вчиненого правопорушення, на що останній почав стверджувати, що автомобіль стояв на місці, однак факт керування позивачем транспортним засобом підтверджується відеозаписом зі службових нагрудних камер, також під час спілкування з позивачем були виявлені явні ознаки алкогольного сп'яніння, тому в подальшому після винесення постанови на позивача був складений протокол за

ст. 130 КУпАП. Пред'явити документи відповідно до п. 2.4 ПДР України водій відмовився. На підставі вище викладеного просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с. 25-27).

Під час судового засідання в порядку ст. 146 КАС України було досліджено відеозапис та здійснено демонстрацію відеозапису з персонального мобільного відеореєстратора патрульного поліції, на якому зафіксовані події, які відбулися 31.03.2017 року, відеозапис на оптичному диску за клопотанням відповідача судом долучений до цієї справи.

Згідно зі статтю 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

У відповідності до ч. 1 ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих матеріалів, позивач отримав копію оскаржуваної постанови від 31.03 2017 року про накладення адміністративного стягнення поштою лише 15.04.2017 року, що підтверджується конвертом та роздрукованим результатом пошуку відправлення за номером 416 (а.с.4,44). До суду з вказаним позовом позивач звернувся 19.04. 2017 року і просив визнати причини пропуску поважними і поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, суд визнає поважною причину пропуску позивачем строку звернення до суду та вважає можливим цей строк поновити.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в адміністративній справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії від 31.03.2017 року АР № 660611 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 122 та ч.1ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. у зв'язку із тим, що він 31.03.2017 р. о 03-50 год. керуючи автомобілем НОМЕР_2 в м. Рубіжне Луганської області по вул. Смирнова перед початком руху не подав сигнал світлового покажчика повороту напрямку руху та при перевірці документів не пред'явив для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов'язкового автострахування, чим порушив п. 9.2-а, 2.1.а, 2.1.б, 2.1.г ПДР України

(а.с. 3).

Згідно копії технічного паспорту від 16.08.1995 року № 311729, автомобіль НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 (а.с. 5).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В силу положень ст. 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

За змістом ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на усій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України.

Згідно п.9.1.а Правил дорожнього руху Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою.

Відповідно до п.п. 2.1.а, 2.1.б, 2.1.г Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 р № 1306.

(Далі-ПДРУ) водій механічного транспортного засобу зобов'язаний мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У свою чергу, за приписами ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться доказами, котрими, в силу ст. 251 вказаного Кодексу, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Цією ж нормою встановлені вимоги до такої постанови, її обов'язкових реквізитів, серед яких обов'язкове зазначення обставин вчинення правопорушення та доказів на їх підтвердження.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, у тому числі за ст. 122 цього Кодексу. При цьому, в силу ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученнямюридичної особи,виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пояснень працівника поліції ОСОБА_5, 31.03.2017 року під час несення служби в місті Рубіжне, разом з лейтенантом поліції Шеховцовим В.В.приблизно о 03-50 год. ними був помічений автомобіль НОМЕР_2, водій якого порушив п. 9.2.а ПДР України та після зупинки не надав наступні документи: водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс автострахування, через їх відсутність, чим порушив п.п.2.1.а,2.1.б, 2.1.г ПДР України, у зв'язку з чим на водія лейтенантом поліції Шеховцовим В.В. було складено постанову за ч.1 ст.126 КупАП (а.с. 24).

Суд не може прийняти до уваги дані пояснення, оскільки ОСОБА_5 є працівником поліції та учасником правовідносин у даній справі.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 31.03.2017 року приблизно о 03-50 год. знаходився в автомобілі НОМЕР_2 разом з позивачем, де вони просто сиділи в салоні та чекали господаря зазначеного автомобіля, який пішов за бензином, який закінчився в автомобілі, внаслідок чого вони не могли рухатися. До них дійсно під'їхали працівники поліції та, пояснили, що позивач порушив ПДР: не увімкнув показчик сигналу повороту під час руху, коли позивач почав стверджувати, що автомобіль взагалі не рухався, працівники поліції попросили надати водійське посвідчення, поліс автострахування та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Зазначених документів у ОСОБА_1 не виявилось і він надав паспорт, після чого працівники поліції пішли до свого автомобіля, а по поверненні запропонували позивачу підписати постанову, однак останній відмовився від підпису.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що рухаючись 31.03.2017 року приблизно о 03-00 год по вул. Смірнова у м. Рубіжному Луганської області на автомобілі НОМЕР_2 разом з пасажирами, а саме свої сином - ОСОБА_1 та його другом - ОСОБА_3 приблизно біля будинку № 4 в транспортному засобі закінчилося паливо і його було припарковано на узбіччі. Після безрезультатних пошуків палива він через декілька годин повернувся до зазначеного транспортного засобу, де його син повідомив, що на нього було складено постанову про накладання адміністративного стягнення та вони втрьох на таксі поїхали до дому, залишивши автомобіль на тому ж місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Із переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається лише факт того, що по вул. Смирнова в м. Рубіжному Луганської області, інспектори, після зупинки автомобіля марки « Fiat Argenta», номерний знак В1885АІ просили позивача пред'явити документи на автомобіль та поліс. Із даних відеозаписів не тільки не вбачається того, що

ОСОБА_1 не подав сигнал світлового покажчика повороту напрямку руху, а навіть не зафіксовано факт руху автомобіля, за кермом якого знаходився позивач.

Із наявних у суду матеріалів, окрім постанови про адміністративне правопорушення, не вбачається сукупності доказів, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем зазначених вище правопорушень.

Так, судом не встановлено, що ОСОБА_1 31.03.2017 р. о 03-50 хв. будучи за кермом автомобілем НОМЕР_2 по вул. Смирнова в м. Рубіжне Луганської області перед початком руху не подав сигнал світлового покажчика повороту напрямку руху, а відповідачем таких доказів суду не надано.

Таким чином , враховуючи ту обставину, що позивач не був водієм, то і не було підстав пред'являти поліцейському для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Інспектором поліції не враховані положення ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість.

Відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо правомірності прийнятого рішення, а саме, про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та

ч. 1 ст.126 КУпАП.

З огляду на вищезазначене, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне прийняти пояснення, доводи позивача, його представника, пояснення свідків та вважати їх обґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, що позивач 31.03.2017 р. о 03-50 год. керував автомобілем марки «Fiat Argenta», д.н.з.

НОМЕР_2 по вул. Смирнова в м. Рубіжне Луганської області та при початку руху не увімкнув лівий світловий показчик повороту та не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому постанова від 31.03.2017 року серії АР № 660611 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 122 та

ч. 1 ст. 126 КУпАП винесена без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку з чим підлягає скасуванню

Керуючись ст. ст. 7-12, 69-71, 158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора взводу № 2 роти № 1 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжне лейтенанта поліції Шеховцова Вадима Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити .

Визнати незаконними дії Інспектора взводу № 2 роти № 1 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному лейтенанта поліції Шеховцова Вадима Володимировича щодо складання постанови від 31 березня 2017 року серія АР №660611 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, яка передбачена частиною 1 статті 126 та частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі

425 гривень.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від

31 березня 2017 року серія АР №660611 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 126 та частиною 2 статті 122 Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Є.О. Романовський