Справа № 686/7176/17
Суддя: Мороз В. О.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/7176/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кравець І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди, -

встановив :

11 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, свої вимоги мотивує тим, що він працює в органах прокуратури на різних посадах з 16 вересня 1993 року. Вказує, що 29 квітня 2009 року йому призначено пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 1789-XII) в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

23 вересня 2016 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому із заявою про призначення пенсії згідно положень Закону України «Про прокуратуру» в редакції на час призначення пенсії, згідно довідки від 01.08.2016 р. № 18-355 вих. 16. Однак, 10 жовтня 2016 року відповідачем було надано відповідь №715/П-12, згідно якої в призначені пенсії згідно положень Закону України «Про прокуратуру» йому відмовлено в зв'язку з тим, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються згідно Закону України «Про прокуратуру». Вказану відмову вважає протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки у зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою з 01.12.2015 підвищено на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», прокуратурою Хмельницької області 01.08.2016 видано йому довідку №18-355 вих 16, згідно якої станом на 01.12.2015 р. його заробітна плата становить 12 941,96 грн. Так, відмовляючи в перерахунку пенсії з посиланням на норми Закону України «Про прокуратуру» № 1697-7 від 14.10.2014 та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 управлінням Пенсійного Фонду України в м. Хмельницькому не враховано, що вони були прийняті після призначення йому пенсії, а тому не можуть регулювати спірні правовідносини. Зазначає, що йому було завдано моральну шкоду.

А тому просить визнати дії управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому щодо відмови в перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Хмельницької області від 01.08.2016 №18-355вих16 без обмеження її максимальним розміром відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції від 23.12.2010 неправомірними; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 23.09.2016 (часу звернення) відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 23.12.2010 в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Хмельницької області №18-355вих16 від 01.08.2016, без обмеження її максимальним розміром пенсій; зобов'язати відновити виплату пенсії у повному розмірі з 23.09.2016 (часу мого звернення). Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, вказала, що позовні вимоги є необґрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що розмір пенсії обраховано у відповідності до вимог чинного законодавства. Зокрема, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру". "Про судоустрій та статус суддів", " Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з цим з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Крім того, пунктом 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На даний час відсутня постанова Кабінету Міністрів України про здійснення перерахунку раніше призначених пенсій. Ч. 17 ст. 50-1 Закону у редакції, яка діяла на час призначення позивачу пенсії, передбачала, що працівникам прокуратури призначені пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, однак ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в частині проведення перерахунку пенсій втратила чинність з 01.01.2015 року.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, у зв'язку із наступним.

Так, судом встановлено, що позивач працює в органах прокуратури на різних посадах з 16 вересня 1993 року. 29 квітня 2009 року йому призначено пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 1789-XII) в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

23 вересня 2016 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому із заявою про призначення пенсії згідно положень Закону України «Про прокуратуру» в редакції на час призначення пенсії, згідно довідки від 01.08.2016 р. № 18-355 вих. 16.

Однак, 10 жовтня 2016 року відповідачем було надано відповідь №715/П-12, згідно якої в призначені пенсії згідно положень Закону України «Про прокуратуру» йому відмовлено в зв'язку з тим, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються згідно Закону України «Про прокуратуру».

Дана відмова є правомірною, у зв'язку із наступним.

Згідно ч. 13 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991(далі Закон №1789-ХІІ), держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 набув чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII ), згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру", крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність, у зв'язку з чим, суд вважає, що законодавчо визначені підстави для такого перерахунку з цього часу є відсутніми.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

За таких обставин, враховуючи вищевказані норми, суд приходить до висновку, що з 15.07.2015 законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, у зв'язку з чим підстав для такого перерахунку немає.

Норми законодавства, якими скасовано право на перерахунок призначених прокурорам пенсій на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними.

Отже, з огляду на те, що чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв'язку з підвищенням окладів з 15.07.2015, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду, суд не вбачає.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.01.2017 (справа №К/800/28010/16) та від 02.02.2017 (справа №К/800/27464/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 р. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Також, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 02.03.1999 № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України (254к/96-ВР), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України ( 384/2011 ) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а тому у спірних правовідносинах, відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, у відповідача відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням того, що на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, а тому в задоволені позову слід відмовити повністю.

Оскільки вимога про стягнення моральної шкоди є похідною, тому в цій частині також слід відмовити.

Керуючись статтями 94, 158 -163 КАС України, суд

постановив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди, відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя