Справа № 819/1351/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/3975/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Матковська З.М.,

судді Запотічний І.І.,

секретаря судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 року у справі № 819/1351/16 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання діяльності неправомірною та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

27.10.2016 року позивач звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в якому просив: визнати неправомірною діяльність Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в частині надання листом № 02/27-10211 від 29.09.2016 відповіді, що порушує ОСОБА_3 України «Про звернення громадян» на скаргу ОСОБА_2 від 05.09.2016; зобов'язати Міністерство енергетики та вугільної промисловості України відповідно до Закону України «Про звернення громадян» надати належну відповідь на скаргу ОСОБА_2 від 05.09.2016; визнати неправомірною діяльність Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в частині надання листом № 02/27-10842 від 18.10.2016 відповіді, що порушує ОСОБА_3 України «Про доступ до публічної інформації», на інформаційний запит ОСОБА_2 від 10.10.2016; зобов'язати Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», надати належну відповідь на інформаційний запит ОСОБА_2 від 10.10.2016.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, позивач подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні підтримує доводи апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 05.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України зі скаргою на протиправну діяльність директора Департаменту електроенергетичного комплексу Міненерговугілля та просила застосувати відповідні заходи до осіб, що розглядали її скаргу і повторно розглянути її скаргу від 19.05.2016 року. Про результати розгляду скарги позивачу листом від 29.09.2016 № 02/27-10211 відповідач надав відповідь про те, що Міністерством ретельно проведено перевірку викладених у скарзі фактів, за результатами якої порушень з боку посадової особи Міненерговугілля не виявлено.

10.10.2016 року о 02:57 позивач направила електронною поштою відповідачу інформаційний запит з проханням надати копію рішення, прийнятого за результатами розгляду скарги від 05.09.2016 року. Листом від 18.10.2016 № 02/27-10842 відповідачем надіслано відповідь з наданням копії листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 29.09.2016 № 02/27-10211. Також, листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 05.12.2016 № ВР/4-27-3157 позивачу надано роз'яснення порядку оскарження дії чи рішення органів державної влади та повторно надано відповідь на її скаргу від 05.09.2016 на протиправну діяльність директора Департаменту електроенергетичного комплексу Міненерговугілля.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Частиною ж 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено поняття публічної інформації як відображеної та задокументованої будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформації, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Як встановлено ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовою, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр (частина перша). Накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів (частина третя).

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 N382/2011, Міненерговугілля України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Пунктом 84 Інструкції з діловодства у центральному апараті Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, затвердженої наказом Міненерговугілля від 09.08.2012 № 603 визначено, що накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого чи нормативно-правового характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності Міністерства, адміністративно-господарських або кадрових питань.

Суд апеляційної інстанції, аналізуючи зміст запитуваної позивачем інформації, зазначає, що вона не є продуктом створеним відповідачем у процесі виконання своїх обов'язків. Відтак, обов'язку щодо видання наказу за розглядом звернень скарг громадян чинним законодавством не передбачено, тому рішення, прийняте за результатами розгляду скарги позивача від 05.09.2016 не могло бути оформлене наказом, відтак у Міністерстві не створювався в процесі виконання своїх обов'язків відповідно до повноважень наказ за розглядом скарги позивача, а суть рішення щодо розгляду її скарги надано листом від 29.09.2016 № 02/27-10211. Щодо зобов'язання відповідача надати належну відповідь на скаргу від 05.09.2016 та на інформаційний запит від 10.10.2016, колегія суддів зазначає, що листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 05.12.2016 № ВР/4-27-3157 апелянту надано вичерпну відповідь на вказані звернення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 року у справі № 819/1351/16 без змін.

Ухвала набирає законної з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_3
ОСОБА_5