Справа № 219/8746/16-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Радченко Л.А.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року справа №219/8746/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Васильєвої І.А., суддів: Василенко Л.А., Гайдара А.В., розглянувши в поряду письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2017 р. у справі № 219/8746/16-а (головуючий І інстанції Радченко Л.А.) за позовом ОСОБА_3 до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірною відмову щодо перерахунку пенсії, скасування незаконного рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому з урахуванням уточнення просив, визнати неправомірною відмову відповідача у перерахунку пенсії на підставі рішення № 664 від 20.07.2016р.; скасувати незаконне рішення відповідача № 664 від 20.07.2016р.; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у відповідності до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (далі - Закон № 1789-XII) з розрахунку 80% фактичної заробітної плати згідно довідки прокуратури Донецької області від 06.07.2016р. № 18-57-1536, починаючи з грудня 2015р. ( а.с.1-6, 179).

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2017 року відмовлено в задоволені позовних вимог (а.с.211-214).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги (а.с.76-77, 103-104).

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що пенсійне забезпечення працівників прокуратури станом на час звернення позивача до пенсійного органу врегульовано статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), пункт 20 якої передбачає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. При цьому Кабінет Міністрів України не виконав вимоги зазначеної статті. Проте, відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії. Право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючих на той час норм законодавства. Апелянт посилається на правову позицію Європейського суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України, якими зокрема визначено, що бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу. Посилання відповідача на положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VII (далі - Закон № 213-VII) не застосовують уваги, оскільки норма регулює правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку. Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 року 21-348а13 та від 06.10.2015 року 21-2432а15. Крім того, апелянт посилаючись на положення статті 50-1 Закону № 1789-XII та постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, зазначив, що постанова на підставі якої позивач набув право на перерахунок розміру пенсії прийнята 09.12.2015 року, перерахунок пенсії має бути здійснений саме з 01.12.2015 року, а не з місяця у якому позивач звернувся із заявою про перерахунок.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_3. перебуває на обліку у відповідача, як отримувач пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

11 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних працівників прокуратури на підставі довідки прокуратури Донецької області про розмір заробітної плати № 18-57-1536 від 06.07.2016р..

Рішенням Артемівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 664 від 20.07.2016р. позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії згідно довідки № 18-57-1536 від 06.07.2016р. на підставі п.5 Прикінцевих положень Закон № 213-VII, яким скасовано норми щодо забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, згідно з Законом України «Про прокуратуру» (а.с.8).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність, а тому у відповідача були відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Позивачу виплачується пенсія за вислугою років в розмірі 80 % середньомісячного заробітку (а.с.165).

Згідно статті 50-1 Закону № 1789-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії за цим законом) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Положенням пункту 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), набрав чинності з 15 липня 2015 року, визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини п'ятої статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється нам осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 в частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015 року.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення частини 17 статті 50-1 Закону № 1789-XII, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі частини 17 статті 50-1 Закону України № 1789-XII, зазначена норма втратила чинність.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону № 1697-VII, відповідно до якої пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

За приписами частини 1 статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Названій правовій нормі Основного Закону України дано офіційне тлумачення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99.

У абзаці 2 пункту 2 мотивувальної частини зазначеного Рішення вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, у даному випадку, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню стаття 50-1 Закону № 1789-XII, яка станом на 1 грудня 2015 року (дати підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників), а також на момент звернення позивача до УПФУ з заявою про здійснення спірного перерахунку пенсії, вже не діяла.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Крім того, право на пенсію позивач реалізував та нарахування його пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, у редакції чинній на час призначення.

Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Підсумовуючи викладене, судова колегія зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави (пункт 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011).

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012).

При цьому, колегія суддів наголошує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії, яку позивач отримував до цього, тобто, не відбулося звуження обсягу вже набутих ним прав та/або позбавлення його права на соціальний захист.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що відмовляючи у перерахунку пенсії позивача, відповідач діяв правомірно та згідно норм діючого законодавства, а відтак про відсутність підстав для відмови у задоволенні позову.

Згідно пункту 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова прийнята судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2017 р. у справі № 219/8746/16-а, - залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2017 р. у справі № 219/8746/16-а, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: І.А. Васильєва

Судді: Л.А. Василенко

А.В. Гайдар