Справа № 608/286/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Справа № 876/4707/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати їй пенсії з 01 квітня 2015 року та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області відновити з 01 квітня 2015 року виплату призначеної їй пенсії по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 15 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що оскільки п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачає, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних законів, в тому числі відповідно до Закону України «Про державну службу», станом на 01 червня 2015 року та теперішній час спеціального закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, не прийнято, тому дії управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області щодо припинення виплати позивачу пенсії по інвалідності з 01 квітня 2015 року є протиправними, а належним способом порушеного права є зобов'язання відповідача відновити виплату такої пенсії. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Представник позивача (апелянта) - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у його відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача (апелянта), перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області як одержувач пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 28 серпня 2014 року, та одночасно працює на посаді, яка відноситься до посад державної служби - начальника відділу податків і зборів з юридичних осіб Чортківської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії призупинено, починаючи з 01 квітня 2015 року.

08 лютого 2017 року позивач звернулася в управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі із заявою про відновлення виплати призначеної пенсії по інвалідності.

Листом № 546/02 від 09 лютого 2017 року управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі повідомило позивача про те, що виплата призначеної ОСОБА_1 з 28 серпня 2014 року пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із змінами внесеними до нього Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911- VIII від 24 грудня 2015 року, була припинена з 01 квітня 2015 року, оскільки вона працювала на посаді, що дає право на пенсію за Законом України «Про державну службу». Такий порядок виплати продовжено до кінця 2016 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №911- VIII від 24 грудня 2015 року та до кінця 2017 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №1774- VIII від 06 грудня 2016 року. Таким чином, відсутні підстави для відновлення з 01 квітня 2015 року виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із внесеними змінами, не визнана неконституційною, позивач не є інвалідом І, ІІ групи, інвалідом війни ІІІ групи, учасником бойовий дій, не займає посади в органах, перелічених п.3 Прикінцевих положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", тому відповідач правомірно тимчасово припинив виплату пенсії ОСОБА_1

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII внесено зміни до ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та викладено вказану статтю в такій редакції: Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно з п.4 Прикінцевих положень цього Закону на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

П.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII передбачає, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, Про статус народного депутата України, Про Кабінет Міністрів України, Про судову експертизу, Про Національний банк України, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Разом з тим, вказаний у пункті 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України Про державну службу щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії за цим Законом не призначаються, тому з 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України Про державну службу, пенсія призначається відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу, у зв'язку з чим, передбачені ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягала відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у ст.47 цього Закону підстав для її невиплати.

Разом з тим, з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким статтю 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено у новій редакції, відповідно до якої тимчасово, у період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З 01 січня 2017 року відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» норми статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування «викладено у новій редакції, відповідно до якої тимчасово по 31 грудня 2017 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Після звільнення з роботи та подання до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання трудової книжки із записом про звільнення або відповідного витягу з наказу, з дня, наступного за днем звільнення, пенсія виплачується у повному розмірі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначена норма Закону чітко встановлює, що пенсія особам, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року «Про державну службу», а також працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються.

Зі змісту п.3 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII від 24 грудня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" вбачається, що вказане обмеження у виплаті пенсії діє до завершення особливого періоду та після його закінчення, виплата пенсій таким особам буде здійснюватися згідно із законодавством.

Як встановлено судом, позивач є посадовою особою органу державної влади - державним службовцем, що працює на посаді та умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", а отже дія Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами у період роботи в органах державної влади поширюється на неї в повному обсязі.

Тому припиняючи ОСОБА_1 виплату пенсії з 01 січня 2016 року на підставі Закону України № 911-VIII від 24 грудня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернулася до суду з позовом 14 лютого 2017 року, предметом позову є поновлення пенсійних виплат з 01 квітня 2015 року, тому враховуючи положення ст.99, 100 КАС України, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за період з 01 квітня 2015 року по 13 серпня 2016 року необхідно залишити без розгляду.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову за період з 01 квітня 2015 року по 13 серпня 2016 року, що є порушенням норм процесуального права, оскільки у випадках, коли позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду (п.9 ч.1 ст.155 КАС України).

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову в частині відмови у задоволенні позову за період з 01 квітня 2015 року по 13 серпня 2016 року з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови і залишення позовних вимог за цей період без розгляду; в решті суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому в решті постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись п.8 ч.1 ст.155, ст. 160, 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 15 березня 2017 року у справі №608/286/17 в частині відмови у задоволенні позову за період з 01 квітня 2015 року по 13 серпня 2016 року скасувати, та позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

У решті постанову суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: В.Я. Качмар

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 29 травня 2017 року.