Справа № 489/5803/16-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/5803/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Губницький Д.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання протиправними дії та скасування рішення, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (далі Пенсійний фонд), в якому просив:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення від 02 листопада 2016 року №80/2 щодо відмови у перерахунку пенсії;

- зобов'язати з 01 листопада 2016 року здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, у розмірі 90 відсотків від місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Миколаївської області № 18/261 від 20 жовтня 2016 року.

В обґрунтування позову зазначено про обовязок пенсійного органу здійснити перерахунок пенсії, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII в редакції, яка діяла на час призначення пенсії (2003 рік).

Окрім того, на думку позивача, застосування нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII та тих обмежень, які були введені п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року, не буде відповідати принципам верховенства права.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2017 року позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва від 02 листопада 2016 року № 80/2.

Зобовязав УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 01 листопада 2016 року за нормами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) на підставі довідки прокуратури Миколаївської області № 18/261 від 20 жовтня 2016 року в розмірі 90 % від суми заробітку за відповідною посадою, без обмежень граничного розміру пенсії, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років.

Не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, Пенсійний фонд подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в позові.

Представник апелянта в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи. У клопотанні про відкладення розгляду справи судом апеляційної інстанції відмовлено, оскільки воно є необґрунтованим.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити на наступних підставах.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що з 2003 року позивач перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію за вислугу років, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.

Пенсія позивачу була призначена в порядку та на умовах, передбачених статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, який діяв на момент її призначення.

27 жовтня 2016 року ОСОБА_1, посилаючись на ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з підстав підвищення заробітної плати працівників прокуратури.

До заяви було надано довідку № 18/261 від 20 жовтня 2016 року, яка видана прокуратурою Миколаївської області.

02 листопада 2016 року Пенсійний фонд прийняв рішення № 80/2 про відмову в перерахунку пенсії.

Мотиви даної відмови полягали в тому, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року, норми щодо пенсійного забезпечення осіб яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII втратили чинність.

Пенсії, за ствердженням відповідача, з 01 червня 2015 року в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, що втратив чинність, не перераховуються.

Також відповідачем вказано, що новим Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII не передбачено права колишніх працівників прокуратури на перерахунок призначених пенсій у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що пенсія йому була призначена до набрання чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року, а тому при здійсненні її перерахунку, застосуванню підлягає ст. 50-1, в редакції Закону України «Про прокуратуру», чинної на час призначення пенсії.

Обґрунтовуючи зазначений висновок, суд першої інстанції посилався на те, що зміст та обсяг соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, не відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, зокрема частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень даного Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення:

- Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Згідно з частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Враховуючи викладені норми законодавства, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що останній діяв у відповідності до ст.19 Конституції України та на законних підставах відмовив у перерахунку пенсії позивачу.

Під час вирішення даного спору судом апеляційної інстанції також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, яка викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якій Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також суд апеляційної інстанції бажає зазначити, що на законодавчому рівні не передбачена процедура перерахунку пенсії за підставою підвищення місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Не можна також розцінювати відмову субєкта владних повноважень у перерахунку пенсії як звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, оскільки така відмова не призвела до зменшення розміру пенсії, яку позивач отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Протилежний висновок суду першої інстанції з цього приводу є помилковим, оскільки суперечить викладеним нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а апеляційна скарга такою, що підлягає задоволенню.

Підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2017 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання протиправними дії та скасування рішення, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова