Справа № 809/378/17
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р. справа № 809/378/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лучко О.О.,

при секретарі Савченко Н.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: Дмитрук Т.В., Жигайло О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідачів: Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області, Західного офісу Держаудитслужби

про визнання протиправним та скасування наказу №02-0 від 27.02.2017, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди в розмірі 30000 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

09.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування наказу №02-0 від 27.02.2017, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди в розмірі 30000 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 року залучено до участі у справі другого відповідача Західний офіс Держаудитслужби, оскільки Державна фінансова інспекція в Івано-Франківської області перебувала у стані припинення.

10.04.2017 року на адресу суду позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного фінансового інспектора відділу інспектування в соціальній сфері та культурі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області з 27.02.2017 року та стягнути з Державної фінансової інспекції України в Івано-Франківській області в особі його структурного підрозділу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.02.2017 року по день поновлення на роботі та 30000 грн. моральної шкоди (а.с.147).

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили, що ОСОБА_1 з 18.07.1996 року працював на посаді головного державного фінансового інспектора відділу інспектування в соціальній сфері та культурі Державної фінансової інспекції в Івано-Франківської області. Повідомленнями від 27.10.2016 року та 02.12.2016 року позивача повідомлено про зміну істотних умов державної служби та наступне вивільнення відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП України, що пов`язане з реорганізацією та скороченням чисельності працівників. Відповідно до наказу голови комісії з проведення реорганізації, першого заступника Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області №02-0 від 27.02.17 ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного фінансового інспектора відділу інспектування в соціальній сфері та культурі відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» та п.1 ст.40 КЗпП України. Вважають даний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем було грубо порушено вимоги чинного трудового законодавства, зокрема, не запропоновано всіх наявних вакантних посад, не враховано переважного права позивача на залишення на роботі та відсутнє погодження профспілкового комітету на звільнення. На підставі наведеного позов просили задовольнити та визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №02-0 від 27.02.2017 року «Про звільнення ОСОБА_1».

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з мотивів, викладених у письмовому запереченні. Суду пояснили, що наказом Західного офісу Держаудитслужби «Про введення в дію структури та штатного розпису Західного офісу Держаудитслужби» від 19.08.2016 року №1 утворено Західний офіс Держаудитслужби, введено в дію структуру та його штатний розпис, в результаті чого скорочено 60 одиниць чисельності працівників. Пояснили, що 30.08.2016 року на засіданні комісії з проведення реорганізації, яка діяла згідно наказу Держфінінспекції в Івано-Франківській області від 18.05.2016 року «Про затвердження персонального складу комісії з проведення реорганізації Держфінінспекції в Івано-Франківській області» №24, розглядалося питання щодо скорочення загальної чисельності працівників, обмежень щодо звільнення окремих працівників та переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників зв`язку із змінами істотних умов праці. Зазначили, що переважне право на залишення на роботі із запропонуванням посад надано працівникам відділу інспектування у соціальній сфері та культурі Держфінінспекції в області із вищими показниками роботи відносно ОСОБА_1 відповідно до наданих для порівняння окремих показників роботи відділу за 6 та 9 місяців 2016 року та інших ознак, що бралися до уваги комісією з проведення реорганізації. Вказали, що з вересня 2016 року Держфінінспекція в Івано-Франківській області повідомляла працівників про зміну істотних умов праці, однак ОСОБА_1 з 08.09.2016 року перебував на лікарняному. Крім того, 27.10.2016 року відбулося засідання робочої групи з розгляду скарги ОСОБА_1 щодо скорочення посади, на якій позивача було ознайомлено із повідомленням про зміну істотних умов праці. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 02.12.2016 року повторно надано повідомлення про зміну істотних умов державної служби та наступне вивільнення, що пов`язана з реорганізацією та скороченням чисельності працівників, з яким він ознайомився. Вказали, що листом від 23.01.2017 року №09-09-14-14/13 профспілковому комітету первинної профспілкової організації працівників Держфінінспекції в області надіслано подання на позивача для розгляду в установленому порядку на засіданні профспілкового комітету щодо погодження його звільнення відповідно до п.1 ст.40КЗпП України, однак воно не розглядалося у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 з причин тимчасової втрати працездатності. Крім того, пояснили, що у зв`язку з наявністю вакантної посади головного державного аудитора відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області 27.02.2017 року її запропоновано ОСОБА_1 із зазначенням про необхідність подання відповідної заяви, однак позивач відмовився від переведення на дану посаду. На підставі наведеного в задоволенні позову просили відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, працівник кадрової служби відповідача, суду показала, що 27.02.2017 року із Західного офісу Держаудитслужби електронною поштою надійшла сканована копія пропозиції вакантної посади для ОСОБА_1, яку він прочитав, але відмовився підписувати, про що було складено акт відмови. Показала, що в даному акті було допущено описку в даті його складення (датою складання зазначено « 27.02.2017 року», а в тексті акту вказано « 22 лютого 2017 року») і ці події мали місце саме 27.02.2017 року.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача, його представника та представників відповідача, показання свідка, дослідивши та оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області №46 від 18.07.1996 року призначений на посаду провідного контролера-ревізора відділу контролю у сфері матеріального виробництва і будівельному комплексі.

18.07.1996 року позивач прийняв присягу державного службовця.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 року №765 "Про утворення територіальних органів Державної фінансової інспекції" Контрольно-ревізійне управління в Івано-Франківській області реорганізовано у державну фінансову інспекцію в Івано-Франківській області.

25.11.2015 року згідно наказу №236-о від 25.11.2015 року позивача призначено в порядку переведення на посаду головного державного фінансового інспектора відділу інспектування у соціальній сфері та культурі.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби» №266 від 06.04.2016 року прийнято рішення про утворення юридичних осіб публічного права - міжрегіональних територіальних органів державної аудиторської служби України. Реорганізація територіальних органів Держфінінспекції здійснюється шляхом їх приєднання до відповідних міжрегіональних територіальних органів Держаудитслужби.

Відповідно до наказу Західного офісу Держаудитслужби «Про ведення в дію структури та штатного розпису Західного офісу Держаудитслужби» №1 від 19.08.2016 року утворено Західний офіс Держаудитслужби, введено в дію структуру та його штатний розпис, в тому числі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області повинно складатися з 15 структурних підрозділів із штатною чисельністю 85 одиниць

Відповідно до наказу Західного офісу Держаудитслужби «Про введення в дію структури та штатного розпису Західного офісу Держаудитслужби» №38 від 22.02.2017 року Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області повинно складатися з 14 структурних підрозділів із штатною чисельністю 80 одиниць.

Для проведення реорганізації Держфінінспекція в Івано-Франківській області 18.05.2016 року видала наказ «Про затвердження персонального складу комісії з проведення реорганізації Держфінінспекції в Івано-Франківській області» №24, яким було затверджено і план заходів проведення реорганізації (а.с.59).

На засіданні комісії з проведення реорганізації Держфінінспекції в Івано-Франківській області обговорено питання щодо скорочення загальної чисельності працівників Держфінінспекції в Івано-Франківській області з врахуванням вимог ст.ст.40, 42 КЗпП України та щодо пропонування працівникам Держфінінспекції в Івано-Франківській області наявних посад державної служби в Управлінні Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області відповідно до структури та штатного розпису Західного офісу Держаудитслужби та вирішено підготувати проекти повідомлень про зміну істотних умов праці, що пов»язана з реорганізацією та скороченням чисельності працівників, що оформлено протоколом засідання комісії (а.с.60-61).

За результатами розгляду порівняльних таблиць показників роботи працівників Держфінінспекції в Івано-Франківській області за 6 і 9 місяців роботи, особових справ, пропозицій керівництва переважне право на залишення на роботі із запропонуванням посад надано працівникам відділу інспектування у соціальній сфері та культурі з вищими показниками роботи відносно ОСОБА_1

Оскільки ОСОБА_1 з 08.09.2016 року перебував на лікарняному, відповідач не мав змоги повідомити його про зміну істотних умов праці, як інших працівників.

27.10.2016 року комісією з проведення реорганізації Держфінінспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 повідомлено про зміну істотних умов державної служби, що пов`язана з реорганізацією та скороченням чисельності працівників, без пропонування вакантної посади (а.с.22).

ОСОБА_1 18.10.2016 року оскаржив дії керівництва до Держаудитслужби та до Західного офісу Держаудитслужби щодо порушення його трудових прав.

За результатами внутрішнього аудиту відповідності та фінансового аудиту окремих питань діяльності Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області, в тому числі за скаргами ОСОБА_1, встановлено, що профспілковий комітет не розглядав та не повідомляв інспекцію про прийняте рішення на внесене подання про надання згоди на звільнення позивача, а тому рекомендували провести звільнення ОСОБА_1 не раніше 27.12.2016 року (а.с.78-86).

Одночасно за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 до Нацдержслужби щодо порушення законодавства при звільненні проведено безвиїзну позапланову перевірку дотримання законодавства про державну службу у Держфінінспекції в Івано-Франківській області, якою встановлено, що позивачу в порушення вимог законодавства не запропоновано іншу посаду в органі продовження проходження служби, та запропоновано Держфінінспекції в Івано-Франківській області продовжити проходження державної служби ОСОБА_1 або застосувати іншу процедуру припинення державної служби (а.с.88-90).

З урахуванням висновків Держаудитслужби та Нацдержслужби Держфінінспекцією в Івано-Франківській області 02.12.2016 року повторно повідомлено позивача про зміну істотних умов державної служби, що пов`язана з реорганізацією та скороченням чисельності працівників, без пропонування вакантної посади, з якою він ознайомився (а.с.23).

23.01.2017 року Держфінінспекцією направлено до профспілкового комітету подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 (а.с.72-73).

30.01.2017 року профспілковий комітет не розглянув внесене подання, оскільки ОСОБА_1 перебував на лікарняному, про що голова профспілки повідомив Держфінінспекцію листом (а.с.77).

При цьому позивач з 30.01.2017 року по 24.02.2017 року перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності (а.с.94-95), і в перший день виходу на роботу - 27.02.2017 року йому було запропоновано вакантну посаду головного державного аудитора відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області, від якої позивач відмовився, що оформлено відповідним актом (а.с.92-93)

Відповідно до наказу голови комісії з проведення реорганізації, першого заступника начальника Держфінінспекції в Івано-Франківській області №02-о від 27.02.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного фінансового інспектора відділу інспектування у соціальній сфері та культурі відповідно до пункту 1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» та пункту 1 ст.40 КЗпП України (а.с.25).

Не погодившись із звільненням, позивач звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативного регулювання спірних правовідносин.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (далі - Закон №889-VIII).

Згідно із п.4 ч.1 ст.2 Закону №889-VIII посада державної служби - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов'язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону;

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом (ч.2 ст.5 Закону №889-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону №889-VIII підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не пов'язана із зміною функцій державного органу та основних посадових обов'язків (ч.2 ст.43 Закону №889-VIII).

Згідно із ч.3 ст.43 Закону №889-VIII зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов'язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Відповідно до ч.4 ст.43 Закону №889-VIII про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

Згідно із п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Відповідно до ч.3 ст.87 Закону №889-VIII процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст.40 КЗпП України).

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженям про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно із ст.42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійних заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Судом встановлено, що відбулась реорганізація територіального органу - Держфінінспекції в Івано-Франківській області шляхом його приєднання до міжрегіонального територіального органу Держаудитслужби.- Західного офісу Держаудитслужби.

Крім того, відбулися зміни істотних умов праці (державної служби) - скорочення чисельності та штату працівників, оскільки згідно наказу Західного офісу Держаудитслужби «Про введення в дію структури та штатного розпису Західного офісу Держаудитслужби» від 19.08.2016 року №1 введено в дію структуру та штатний розпис Західного офісу Держаудитслужби, в тому числі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області повинно складатися з 15 структурних підрозділів із штатною чисельністю 85 одиниць, в той час як, згідно наказу Держфінінспекції в Івано-Франківській області «Про введення в дію нової структури та штатного розпису Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області» від 23.10.2015 року №66 Держфінінспекція в івано-Франківській області складалася з 18 структурних підрозділів із штатною чисельністю 145 одиниць.

Поряд з цим, відповідно до наказу Західного офісу Держаудитслужби "Про введення в дію структури та штатного розпису Західного офісу Держаудитслужби" №38 від 22.02.2017 року Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області повинно складатися з 14 структурних підрозділів із штатною чисельністю 80 одиниць, тобто скорочено чисельність працівників ще на 5 одиниць (а.с.152-158).

У зв»язку з цим на засіданні комісії з проведення реорганізації Держфінінспекції в Івано-Франківській області було розглянуто питання щодо скорочення загальної чисельності працівників Держфінінспекції в Івано-Франківській області з врахуванням вимог ст.ст.40, 42 КЗпП України та пропонування працівникам наявних посад державної служби в Управлінні Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області з урахуванням результатів їх роботи, продуктивності та кваліфікації на підставі порівняльних таблиць показників роботи працівників Держфінінспекції в Івано-Франківській області за 6 і 9 місяців роботи, особових справ, пропозицій керівництва.

Переважне право на залишення на роботі із запропонуванням посад надано працівникам відділу інспектування у соціальній сфері та культурі з вищими показниками роботи відносно ОСОБА_1

При цьому суд зазначає, що з наданих суду порівняльних таблиць показників роботи працівників Держфінінспекції в Івано-Франківській області окремо по відділах за 6 і 9 місяців роботи вбачається, що позивач мав практично однакові показники роботи в порівнянні з іншими працівниками відділу та управління (а.с.62-63, 122, 184-187).

Підтвердженням його кваліфікації та продуктивності праці слугує відсутність дисциплінарних стягнень, позитивна характеристика, відзначення грамотами, подяками, підтвердження рівня професійної компетентності (підтверджується сертифікатом Академії фінансового управління), наявність вищої освіти, стаж роботи в органах ДРКС 20 років тощо (а.с.124-132, 16-21). А тому представники відповідачів не довели суду свої заперечення щодо низької продуктивності праці та кваліфікації позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації мав переваги в залишенні на роботі відповідно до ст.42 КЗпП України як працівник з тривалим безперервним стажем роботи в даній установі.

Так, на вимогу суду представниками відповідачів було надано списки всіх працівників установи, яка реорганізовувалась, із зазначенням переваг, які мали працівники і котрі були залишені на роботі (а.с.180-183, 201-203).

Серед таких працівників зазначено вагітних жінок, жінок, які мають дітей віком до 3 (6 ) років, одиноких матерів, звільнення яких заборонене, а тому вказані особи мали першочергове право на продовженні державної служби у реорганізованому органі.

Так, з урахуванням положень ст.184 КЗпП України окремим категоріям працівників законодавством надано гарантії щодо заборони звільнення, як-от вагітним жінкам і жінкам, які мають дітей. Зокрема, звільнення вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

В той же час така категорія працівників, як багатодітні працівники, інваліди, учасники бойових дій та АТО, на думку суду з урахуванням трактування науково-практичного коментаря до законодавства України про працю, мають переваги в залишенні на роботі перед іншими працівниками установи, які також користуються переважним правом, але за інших підстав, а саме: працівниками з тривалим безперервним стажем роботи в даній установі та працівниками, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва.

З урахуванням наведеного, вбачається, що переважне право в залишенні на роботі було надано ряду працівників, які в порівнянні з ОСОБА_1 мали менший безперервний стаж роботи в даній установі, які навчаються у ВУЗах, мають ступінь магістра чи закінчили Академію при Президентові України.

При цьому суд зазначає, що відповідач в даному випадку повинен був проводити таке порівняльне оцінювання не тільки в межах конкретного відділу, а всього управління та пропонувати позивачу посаду і в інших відділах Управління з урахуванням зазначеного.

Враховуючи те, що відповідачем під час засідання комісії з питань реорганізації не було об»єктивно та всебічно розглянуто питання щодо переважного права позивача в залишенні на роботі, вказана обставина сприяла порушенню права позивача і потягла за собою його звільнення в подальшому, а працівники з меншим стажем роботи продовжили державну службу у реорганізованій структурі.

Також суд зазначає, що звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу №02-о від 27.02.2017 року відбулась без пропонування вакантної посади з підстав, наведених вище, і без погодження із профспілковим комітетом, згода якого була отримана вже під час судового розгляду.

Стосовно доводів представників відповідачів про пропонування позивачу вакантної посади в Управлінні Західного офісу Держаудитслужби у Чернівецькій області, суд зазначає, що дана пропозиція була зроблена в день звільнення позивача. При цьому представники відповідачів не довели суду відсутність вакансій у Західному офісі Держаудитслужби станом на день винесення попередження про наступне вивільнення, тобто 02.12.2016 року.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що з пропозицією вакантної посади в Управлінні Західного офісу Держаудитслужби у Чернівецькій області його не ознайомлювали, оскільки показання свідка та акт відмови від ознайомлення доводять протилежне.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу голови комісії з проведення реорганізації Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області №02-о від 27.02.2017 року про звільнення ОСОБА_1 та його поновлення на посаді головного державного фінансового інспектора в структурі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області з 28.02.2017 року (оскільки 27.02.2017 року був останнім робочим днем позивача).

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.02.2017 року по день поновлення на роботі, вона також підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв»язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Обчислення оплати вимушеного прогулу провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р., згідно пункту 1 якого цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до п.2 даного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку).

Згідно довідки №5 від 28.01.2015 року середній заробіток позивача за два останні місяці становив 6559,81 грн.(а.с.159), вимушений прогул позивача складає з 28.02.2017р., а не з 27.02.2017 року, який був останнім робочим днем позивача, по день ухвалення рішення суду. За час вимушеного прогулу позивач перебував на обліку в державній службі зайнятості, йому призначена допомога, однак жодних коштів ще не отримував (а.с.197).

А тому підлягає стягненню із Західного офісу Держаудитслужби (процесуального правонаступника Держфінінспекції в Івано-Франківській області, яка в ході судового розгляду була припинена) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 13119,62 грн.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30000 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно із ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Обов"язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника або втрата ним нормальних життєвих зв"язків або додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника.

В судовому засіданні позивач та його представник не надали суду доказів моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя.

Наявність хвороб у позивача в період з вересня 2016 року по лютий 2017 року були зумовлені погіршенням стану його здоров»я ще з 2015 року (як пояснювали сторони), а тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Стосовно судових витрат, то відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 закону України "Про судовий збір" N 3674-VI від 08.07.2011р. позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З урахуванням наведеного позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби в межах суми стягнення за один місяць, та поновлення на посаді у відносинах публічної служби, а тому суд звертає до негайного виконання постанову в частині виплати позивачу заробітної плати за один місяць (6559,81 грн.) та в частині поновлення на посаді.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з проведення реорганізації Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області №02-о від 27.02.2017 року про звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного фінансового інспектора в структурі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області з 28.02.2017 року.

Стягнути із Західного офісу Держаудитслужби () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 13119,62 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову в частині поновлення на роботі та присудження виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 22.05.2017.