Справа № 826/15064/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 травня 2017 року № 826/15064/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про зобов'язання відповідача розглянути клопотання позивача про виділення земельної ділянки, орієнтовною площею до 0,10 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах міста Києва у порядку та строки, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України, із наданням мотивованого рішення за результатами розгляду вказаного клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що всупереч вимог чинного законодавства відповідач не розглянув його клопотання про надання у власність земельної ділянки із земель комунальної власності на пленарному засіданні Київської міської ради у місячний строк.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість від представника Київської міської ради до канцелярії суду надійшли пояснення на позовну заяву, в тексті яких зазначено, що клопотання позивача було передано на розгляд до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в порядку Тимчасового порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві, затвердженого рішенням Київради від 28.02.2013 № 63/9120. Разом з тим, відповідач зазначив, що Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради було надано позивачу відповідь листом №0570291-08/П-7675-7512 від 21.07.2016 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття відповідача в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Київської міської ради із клопотанням від 13.06.2016 року, в якому просив виділити йому, як учаснику АТО земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,10 га в межах міста Київ з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га по передачі безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах міста Київ.

До вказаного клопотання позивач додав копії наступних документів: копію паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_1, графічні матеріали, копію договору доручення №10/06/16-зд від 13.06.2016 року, копію довідки про військову службу.

Наразі рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 13.06.2016 року відповідачем досі не прийнято, що зумовило звернення позивача із цим позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Порядок набуття та реалізації права на землю громадянами встановлений у розділі IV Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Виходячи з наведених правових норм вбачається, що право отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, може бути реалізовано громадянами у встановленому законом порядку, зокрема необхідним є подання відповідного клопотання, у якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, додавши до нього графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та інші документи, визначені Земельним кодексом України.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питань регулювання земельних відносин.

Тобто, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися радою у формі рішення. Чинне законодавство не наділяє раду в межах своїх повноважень приймати нормативні та інші акти у формі листів або делегувати департаменту такі функції, в іншому випадку такі дії ради кваліфікуються як протиправна бездіяльність щодо неприйняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи про її відмову.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року N 21-358а13 та згідно зі ст. 244-2 Кас України є обов'язковою для врахування.

Як вбачається з копії клопотання ОСОБА_1 від 13.06.2016 року, останній просив про виділення у власність земельної ділянки, як учаснику АТО для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва та надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га. по передачі безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах міста Київ.

Судом встановлено, що наразі рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 13.06.2016 року відповідачем досі не прийнято

При цьому, відповідач зазначив, що за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 13.06.2016 року Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за дорученням заступника міського голови-секретаря Київської міської ради Прокопіва В.В. від 23.06.2016 року №08/П-7675 позивача повідомлено про те, що клопотання не підлягає розгляду по суті.

Разом з тим, суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача, оскільки в матеріали справи доказів направлення/вручення позивачу відповіді на його клопотання від 13.06.2016 року про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва відповідачем не надано.

Зазначене дає підстави стверджувати, що відповідач, отримавши звернення позивача від 13.06.2016 року, зобов'язаний був в місячний термін розглянути таке звернення та надати обґрунтовану відповідь за результатами його розгляду, а оскільки докази на підтвердження зазначеного в матеріалах справи відсутні, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо не розгляду клопотання позивача є протиправною.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.06.2016 року про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва, та про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зобов'язати Київську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.06.2016 року про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва, в порядку, встановленому чинним законодавством, та прийняти відповідне рішення.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа