Справа № 465/4642/15-а
Суддя: Мигаль Г. П.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.05.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі Максимович М.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання протиправними дій та зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова щодо невиплати ОСОБА_1 доплати до його пенсії, як реабілітованому громадянину України у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова щомісячно виплачувати до пенсії позивача з 30 травня 2013 року підвищення, як реабілітованому громадянину України, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - з 30 травня 2013 року 447 грн. на місяць з 01 грудня 2013 року 474,5 грн. на місяць, а з 01 грудня 2015 року 537 грн. на місяць. Відповідно до уточнених позовних вимог, від 25 квітня 2017 року просив про прирівняти ОСОБА_1П до осіб, які потерпіли від політичних репресій і необґрунтовано піддані покаранню, що передбачено ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» і визнати право позивача на отримання статусу, передбаченого ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

В обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що він ОСОБА_1, народився 15 березня 1950 року в рядянському концтаборі м. Сталінська(нині Новокузнецьк ) Кемеровської області Російської федерації. В довідці про реабілітацію мами позивача від 28 січня 1992 року № 13/7461-90 зазначено, що мама позивача була заарештована 15 лютого 1946 року і утримувалась під вартою в місцях позбавлення волі до 15 лютого 1953 року. Це значить, що позивач народився 15 березня 1950 року в місцях позбавлення волі. Оскільки мамі позивача кваліфікували скоєння злочину і міру покарання з врахуванням внесених у вирок /несудові рішення/ змін ст. 54-10 ч. 1 КК УРСР на 7 років позбавлення волі в ВТТ, позивач вважає, що по тій самій статті і він опинився в місцях позбавлення волі. Іншої причини не було. Сам він туди не поїхав.

В зоні, обгородженій колючим дротом з вишками по периметру були різні бараки і заклади чи підприємства. В окремій частині жіночого барака, типу ясел, утримувались новонароджені діти віком до двох років в кількості 15-20 осіб. Діти хворіли і часто помирали. Ніхто для них спеціально в зоні корови не тримав. Та коли дітям виповнювалось два роки, їх відправляли в дитячі будинки в любий кінець Радянського союзу, ще й часто міняли ці заклади. Після таких маніпуляцій батьки, які звільнилися, не завжди могли знайти свою дитину. А в дитячих будинках з дітей «врагов народа» виховували яничар і майбутніх Павліків Морозових.

Позивач вважає, що з самого дитинства йому підірвали здоров'я, бо ослаблена імунна система. Вже не один десяток років позивача переслідують хронічні хвороби.

Весною 1952 року, коли позивачу мало виповнитись 2 роки, мама випросила у табірного начальства, щоб позивача відпустили з чужою жінкою ОСОБА_3, яка звільнялась, і їхала додому в Чернівецьку область через Львів. У Львові на залізничному вокзалі позивача не один день вже очікувала бабуся. У 1953 році звільнилась з ув'язнення мама позивача, а у 1954 році звільнився батько і обоє приїхали на Львівщину та поселились у м. Бориславі. Відповідно до свідоцтва про народження, довідок про ув'язнення і звільнення батьків позивача, позивач два роки від народження перебував у зоні під вартою в далеко не тепличних умовах. А після повернення на Україну до 1991 року позивач і батьки перебували під прискіпливим наглядом КГБ та не могли повністю реалізувати себе як у навчанні, так і в працевлаштуванні, були обмежені у громадських правах, за ними постійно стежили і доносили в КГБ.

У п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», призначені пенсії підвищуються на 50% мінімальної пенсії за віком, а членам їх сімей, яких було примусово переселено та які реабілітовані відповідно до ст. З цього закону, - на 25% мінімальної пенсії за віком.

Зважаючи на те, що визначення такого правового терміну, як «мінімальна пенсія» міститься лише в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема ст. 28 цього Закону зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідач мав би, приміром з 1 січня 2015 року обчислити до пенсії позивача підвищення, як реабілітованому громадянину, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік». А місячний прожитковий мінімуму для непрацездатних осіб був затверджений у таких розмірах: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 грудня 2015 року - 1074 гривні.

Таким чином, розмір підвищення пенсії особам, які реабілітовані відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», мав би становити з 1 січня 2015 року 474,5 грн. на місяць (50% від 949 грн.), азі грудня 2015 року - 537 грн. на місяць (50% від 1074 грн.)

25 червня 2015 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України Франківського району м.Львова з заявою від 25 червня 2015 року № 102-3/8 про призначення йому доплати до пенсії, як потерпілому від політичних репресій відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пенсійний фонд України у Франківському районі м.Львова листом від 02 липня 2015 року № 102-3/8 відповів позивачу відмовою. Відмову Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова позивач вважає неправомірною та такою, що суперечить чинному законодавству. Просить позов задоволити. Позивач в судовому засіданні дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та неодноразово уточнених позовних вимогах позов підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позовних вимог та дав пояснення аналогічні викладеним у запереченнях на позов, зокрема пояснила, що відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, заробітна плата державних службовців складалась з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок .

Пенсійна виплата відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ обчислена в розмірі 86 відсотків від сум заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до довідок про складові заробітної плати.

Статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що підприємства та організації несуть відповідальність за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Розмір пенсії службовця ОМС становить 2784, 08 грн. (86 % від 3237, 31 грн.). Крім того, до пенсійної виплати встановлена індексація (324, 50 грн.)

Заробітна плата для призначення пенсії визначалась відповідно до пункту З постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", зокрема посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

При призначенні пенсії до заробітку для обчислення пенсії матеріальна допомога на оздоровлення та індексація не включаються, оскільки є одноразовими виплатами і не зазначені в переліку складових заробітної плати, передбачених частиною 2 ст.ЗЗ Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та п. 4 Постанови КМУ № 865 від 31.05.2000 року.

Постановою КМУ від 09.12.2015 року № Ю13 внесено зміни, зокрема, до постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії"", якими вилучено пункт 4 постанови щодо порядку обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсії державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України. З 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених. зокрема Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. не призначаються, перерахунки не здійснюються.

Вищий Адміністративний суд України у своїй рекомендації від 23.08.2007 №07.2-10/1 у п.1.4. зазначає: оскільки матеріальна допомога (на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань тощо) є одноразовою виплатою і не зазначена в переліку складових заробітної плати, передбачених частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу", то вона не включається до заробітку, що враховується при перерахунку пенсії державним службовцям.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг. Індексація грошових доходів не передбачена ст. 33 Закону України "Про державну службу" як складова зарплати державного службовця. Тому індексація не враховується під час обчислення пенсії відповідно до ст. 37 вищевказаного Закону.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова з 16.03.2010 року. Розпорядження про призначення пенсії не оскаржувалось позивачем.

Згідно п. 3 Порядку заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання (реєстрації), а при необхідності - його законним представником (батьки або опікун (піклувальник) за місцем проживання (реєстрації) представника.

Згідно п. 4 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заява встановленого зразка передбачена додатком 2 даного Порядку.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в трьохмісячний термін з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Позивач не звертався в установленому порядку із заявою про перерахунок пенсії, така заява управлінням не розглядалась і рішення про відмову в перерахунку пенсії не прийнято. Натомість позивач звернувся до управління в порядку Закону України "Про звернення громадян", через що йому була скерована належна відповідь, управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позов слід задоволити частково.

Представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19 травня 2017 року у задоволенні клопотань представника відповідача - Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання протиправними дії та зобовязання до вчинення дій на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України відмовлено.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вище вищевказаними позовними вимогами та 09 листопада 2016р. позивачем в порядку вимог ст.ст. 256,259 ЦПК України подано уточнення до позовних вимог, відповідно до позивач просить, окрім вимог, викладених у позовній заяві від 09.07.2015р. постановити рішення про встановлення факту, яким визнати ОСОБА_1 особою, потерпілою від політичних репресій, необгрунтовано підданою покаранню і такою, що реабілітована на підставі ст.1 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні".

25 квітня 2017 року позивачем подана заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить в порядку КАСУ окрім, вимог, викладених в позовній заяві від 09.07.2015р., постановити рішення суду, яким прирівняти його до осіб, які потерпіли від політичних репресій і необгрнутовано піддані покаранню, що передбачено ст.1 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" і визнати його право на отримання статусу, передбаченого ст.1 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19 травня 2017 року провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання протиправними дій та зобовязання до вчинення дій в частині позовних вимог про визнання ОСОБА_1 особою потерпілою від політичних репресій, необґрунтовано підданою покаранню і такою, що реабілітована на підставі ст. 1 Закону України «Про реабілітованих жертв політичних репресій на Україні» відповідно до уточнення позовних вимог від 09.11.2016р. та від 25 квітня 2017 р. закрито у звязку з тим, що перша з них подана в адміністративній справі в порядку ЦПК, а друга в порядку КАСУ та враховуючи вимоги ст.17 КАС України, зазначені вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 видано посвідчення Серія ІІ № 114637, відповідно до якого ОСОБА_1 має пільги і компенсації відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні"./а.с. № 5/

25 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова з заявою про призначення йому підвищення до пенсії, як реабілітованому громадянину України від політичних репресій на піставі ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» та відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком./а.с. № 6/

Відповідно до листа пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова листом від 02 липня 2015 року № 102-3/8 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії. /а.с. № 7/

Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народився 15 березня 1950 року та його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідно до довідки № 13/7461-90 від 28 січня 1992 року, виданої Прокуратурою Львівської області громадянка ОСОБА_6 /після шлюбу ОСОБА_5/ ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженка с. Улично, Дрогобицького району, засуджена 13 вересня 1946 року вироком Дрогобицького обласного суду за ч.1 ст. 54-10 КК УРСР до 7 років позбавлення волі в ВТТ, заарештована 15 лютого 1946 року та звільнена 15 лютого 1953 року. На підставі ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» ОСОБА_5 реабілітовано з поверненням конфіскованого майна, або його вартості.

Відповідно до листа № 1-1298 від 18 травня 1992 року президією Закарпатського обласного суду від 06 лютого 1992 року ОСОБА_4 засудженого за ч. 2 ст. 54-10 КК УРСР, реабілітовано на підставі ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»

Відповідно до довідки № 01КР-вих-50 від 30 січня 2013 року, виданої Комісією з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій Львіської обласної ради, ОСОБА_1 визначено таким, що зазнав необгрунтованих політичних репресій, примусово засланий у 1950 році в сталінські табори разом з марір'ю та на підставі ст. 3 Закону України від 17 квітня 1991 року № 962-ХІІ "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" ОСОБА_1 Петрович- реабілітований.

Статею ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» передбачено важати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необгрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» передбачено реабілітувати всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім'ями.

Відповідно до п "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначені пенсії підвищуються громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Отже, суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 є сином громадян які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» та відповідно до п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має право на підвищення до пенсії у розмірі - 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Позивач просить зобовязати відповідача перераховувати йому доплати до його пенсії, як реабілітованому громадянину України у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в чому слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 реабілітовано на підставі ст. 3 Закону України від 17 квітня 1991 року № 962-ХІІ "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" як члена сім`ї громадян, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 162 КАУ України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина.

З огляду на те, як встановлено судом, позивач має право на підвищення до пенсії на 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" однак не зазначає це в позовних вимогах, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 2 ст. 162 КАС України прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 щодо отримання підвищення до пенсії у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Оскільки позивач звернувся до суду 10 липня 2017 року з вищезазначеним позовом, вважаю за необхідне провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, з 01 липня 2018 року без обмежень строку з врахуваням підвищення до пенсії у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути 36 грн. 54 коп.

Керуючись ст.ст. 7-14,158-163,167 ,171-2 КАС України,суд, -

п о с т а н о в и в :

позов задоволити частково.

Зобовязати Залізничне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова ( , м.Львів, вул.Городоцька,172, 79022) здійснити перерахунок і проводити виплату - підвищення до пенсії позивачу ОСОБА_1 (прож.:79057, АДРЕСА_1), як члену сім"ї реабілітованого громадянина, у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п."г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щомісячно, починаючи з 01.07.2015р. та без обмеження строку.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити ОСОБА_1 (прож.:79057, АДРЕСА_1) понесені ним судові витрати у виді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 36 (тридцять шість гривень) 54 коп. за рахунок бюджених асигнувань Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м.Львова на протязі 10-ти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Мигаль Г.П.