Справа № 404/110/17 (2-а/404/184/2017)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2017 рокусправа № 404/110/17 (2-а/404/184/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області

на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та зобовязання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобовязати Кропивницьке обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.12.2016 року на підставі довідки апеляційного суду Кіровоградської області №116 від 01 грудня 2016 року та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в даний період.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Кропивницьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області) подано апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді, яке призначене на підставі ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453 (ЗУ №2453), який діяв до 30.09.2019 року та визначав право суддів на призначення щомісячного довічного грошового утримання. Статтею 141 цього закону було визначено, що умови і порядок перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного Суду України визначаються Кабінетом Міністрів України. Разом з цим, Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 визнаного неконституційними деякі положення ЗУ №2453 та вказано на порядок виконання цього рішення, зокрема стосовно призначення щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничним розміром здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює н6а відповідній посаді. Вважає, що зазначене Рішення Конституційного Суду України стосувалося виключно ЗУ №2453. Однак, з 30.09.2016 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402 (ЗУ № 1402). Згідно п. 4 ст. 142 ЗУ №2453 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Водночас, згідно ст. 2 ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір, зокрема, щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати 10740грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Верховної Ради України від 05.07.2016 року «Про звільнення суддів» №1433-VIII позивач був звільнений з посади судді Апеляційного суду Кіровоградської області на підставі поданої заяви у відставку. 01.12.2016 року позивач звернувся до Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання у зв'язку із підвищенням мінімальної заробітної плати. В задоволенні цієї заяви було відмовлено в зв'язку з «недоцільністю проведення перерахунку».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, Рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005; № 3-рп/2013 від 03.06.2013 та № 1-8/2016 від 08.06.2016, норми Законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453 та від 02.06.2016 року №1402, норми Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Конституційний Суд України у своєму рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005, зазначив що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

На час звільнення позивача у відставку був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, статтею 120 якого передбачає, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2015, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-8/2016 від 08.06.2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (редакція до 29.03.2015) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (№ 2862-ХІІ від 15.12.1992), яка діяла на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 % заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно абзацом другим п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 11.06.2008, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду України у постанові від 06.07.2016 по справі № П/800/426/14.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Основного закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами ст.ст. 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6 ст. 48 вказаного Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 (в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача у зв'язку з поданням ним заяви про відставку) суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат, зокрема, за вислугу років. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 10 мінімальних заробітних плат. За наявності стажу роботи більше 20 років суддям виплачується щомісячна доплата у розмірі 50%.

В 2016 році розмір мінімальної заробітної плати становив: з січня по квітень - 1378 грн., з травня по листопад - 1450 грн., з грудня 1600 грн.

На час звільнення розмір мінімальної заробітної плати становив 1450 грн., суддівська винагорода складала 21 750 грн., а саме: 14 500грн. - оклад (1450*10) + 7 250грн. - надбавка за вислугу років (50%).

З 1 грудня 2016 року на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» збільшився розмір мінімальної заробітної плати до 1600 грн. Тому з 1 грудня 2016 року змінився розмір грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді - посадовий оклад збільшився до 16 000 грн. Як наслідок - має бути здійснений з грудня 2016 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з мінімального розміру заробітної плати в 1600 грн.

Таким чином, з 01.12.2016 у зв'язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати змінився і розмір грошового утримання судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак