Справа № 814/1019/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1019/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Нехожиній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Атестаційної комісії №5 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, 3-ї особи Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

17.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ НП в Миколаївській області та Атестаційної комісії №5 ГУ НП в Миколаївській області, в якому разом з уточненнями, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ РВ №624 від 19.08.2015 року про застосування до нього дисциплінарного стягнення «догана»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії №5 ГУ НП в Миколаївській області оформлене протоколом №15.00004515.0022553 від 11.03.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Миколаївській області від 18.04.2016 року №86-о/с в частині звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність;

- поновити його на службі в поліції на посаді начальника ВБНОН Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області та стягнути на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача не було взагалі підстав, визначених ст.57 Закону України «Про Національну поліцію», для призначення його атестації, оскільки пропрацював на посаді близько трьох місяців, призначений до поліції в порядку переатестації з органів внутрішніх справ, не було ніяких обєктивних причин для сумніву у відповідності його займаної посаді. Крім того, позивач зазначає, що висновки атестаційної комісії щодо невідповідності займаної посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність взагалі нічим не обґрунтовані, оскільки він добре характеризується по службі, відповів на всі питання під час співбесіди.

Під час підготовчого провадження судом 1-ї інстанції залучено до участі у справі в якості 3-ї особи - Національну поліцію України.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії №5 ГУ НП в Миколаївській області оформлене протоколом №15.00004515.0022553 від 11.03.2016 року. Визнано протиправним та скасовано наказ № 86-о/с від 18.04.2016 року ГУ НП в Миколаївській області про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції через службову невідповідність. Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого інспектора Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області. Стягнуто з ГУ НП в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 40173,92 грн. Стягнуто з ГУ НП в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за один місяць в сумі 4993,55 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ГУ НП в Миколаївській області 09.02.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2017 року, та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 (28.10.1981 р.н.) з 2007р. по листопад 2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ.

07.11.2015 р. наказом ГУ НП в Миколаївській області №3-о/с «По особовому складу», відповідно до п.9 та 12 Розділу ХІ Закону №580, позивача, як прибулого з Міністерства внутрішніх справ, призначено з присвоєнням спеціального звання капітан поліції в порядку переатестування на посаду старшого інспектора Центрального відділу поліції.

01.02.2016р. наказом ГУ НП в Миколаївській області №52, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби через службову невідповідність, керуючись ст.57 Закону №580 та вимогами Інструкції №1465, наказано: провести атестування поліцейських ГУ НП в Миколаївській області та підпорядкованих підрозділів атестаційною комісією починаючи з 22.02.2016р.; створити атестаційні комісії № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8.

19.02.2016р. наказом №113 затверджено персональний склад атестаційних комісії.

Позивача включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

12.02.2016р. в.о. начальника Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_2 складено атестаційний лист на позивача, в якому зазначено, що позивач за час проходження служби зарекомендував себе з позитивного боку, грамотним та підготовленим співробітником. Також, в атестаційному листі міститься висновок прямого керівника про відповідність позивача займаній посаді.

11.03.2016р. атестаційна комісія №5 ГУ НП в Миколаївській області провела співбесіду з позивачем та прийнято рішення оформлене протоколом № 15.00004515.0022553, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Не погоджуючись із висновком атестаційної комісії, позивач оскаржив його до апеляційної атестаційної комісії Південного регіону № 3.

18.03.2016р. Апеляційною атестаційною комісією Південного регіону №3 прийнято рішення, яке оформлено у формі протоколу №15.00004875.0022553, про залишення скарги без розгляду в звязку з тим, що скаржником не набрано 60 і більше балів за професійний тест і тест на загальні здібності.

18.04.2016р. наказом т.в.о начальника ГУ НП в Миколаївській області №86-о/с старшого інспектора Центрального ВП капітана поліції ОСОБА_1, звільнено зі служби в поліції за статтею 77 ч.1 п.5 Закону №580 (через службову невідповідність). Підставою для прийняття оскаржуваного наказу вказано протокол атестаційної комісії від 11.03.2016р. №15.00004515.0022553.

Не погоджуючись зі своїм звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та часткової доведеності позовних вимог та, відповідно з часткової правомірності спірних рішень та дій.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Так, питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб, на час виникнення спірних правовідносин були визначені та врегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990р. №565-ХІІ.

Але, при цьому, Верховний Суд України в своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Статтею 18 вказаного вище Закону №565-ХІІ передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції безпосередньо регламентуються «Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ», затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, суд враховує, що на час розгляду даної адміністративної справи, Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-ХІІ втратив чинність та набрав законної сили Закон України від 02.07.2015р. №580-VIІI «Про Національну поліцію».

Таким чином, спірні відносини регулюються Законом №580-VIІI та «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженим Постановою КМУ від 29.07.1991р. №114.

Національна поліція України - є центральним органом виконавчої влади з особливими функціями, спеціальним статусом поліцейського, а також спеціальним правовим регулюванням служби у поліції. Тому, Закон №580 та Інструкція №1465 є спеціальними нормативними актами, які мають перевагу у відповідних правовідносинах у випадку врегулювання їх по-різному нормами інших нормативних актів.

Так, як вбачається з положень ст.57 Закону України «Про Національну поліцію», атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри. Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» №580 від 02.07.2015р., працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Як слідує зі змісту приписів п.10 «Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських» (затв. наказом МВС України від 17.11.2015р. №1465), з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Мінімальний бал за проведеним тестуванням Інструкцією №1465 визначено наступним чином: 25 балів - за тестом на знання законодавчої бази (т.б. професійний тест), та 25 балів - за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку враховується атестаційною комісією при прийняті рішення.

Отже, тестування є обовязковою складовою при перевірці відповідності поліцейського займаній посаді, яка обовязково і безумовно враховується при встановленні результатів атестування.

Згідно з п.11 вказаної Інструкції, атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

А відповідно до п.16 Інструкції, атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обовязків (посадових інструкцій): 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, позивач пройшовши тестування, отримав наступні бали: 20 балів - за тестом на знання законодавчої бази (т.б. професійний тест) і 29 бали - за тестом на загальні здібності та навички (т.б. загалом 49 балів), після чого, пройшов співбесіду, однак, за результатами тестування, дослідження матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Атестаційна комісія №5 прийняла рішення « 4» про те, що позивач не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Проте, як видно зі змісту протоколу атестаційної комісії, в ньому, в порушення приписів п.16 Інструкції №1465, конкретно не вказано, якому саме критерію не відповідає позивач та, відповідно, чому саме неможливе в подальшому проходження ним служби в органах Національної поліції України.

Крім того, на думку суду, атестаційною комісією при прийнятті вказаного висновку взагалі не було враховано дані інформаційної довідки про достатні результати підсумкових заліків за 2014-2015 навчальний рік (тактично-спеціальна 3, функціональна підготовка 3, вогнева підготовка 3, фізична підготовка 3), відсутність у нього негативної інформації з інтернету, ЗМІ і інших відкритих джерел, а також відсутність будь-яких питань і зауважень до його декларацій.

Не зазначено таких обставин і у спірному наказі про звільнення позивача зі служби.

Так, як вбачається зі змісту положень п.15 Інструкції №1465, атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає: 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, встановивши невідповідність поліцейського займаній посаді, комісія може прийняти одне із 2-х рішень: або вважати поліцейського таким, що підлягає звільненню, або таким, що підлягає переміщенню на нижчу посаду, про що, в свою чергу, клопотав безпосередній керівник позивача в атестаційному листі .

При чому, вибір конкретного рішення в кожній атестаційній справі є дискреційним повноваженням відповідної комісії, яка приймає його, виходячи з конкретних обставин.

В даному ж випадку, комісія фактично формально, безмотивовано і безальтернативно вирішила, що позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

До того ж, як було зазначено вище, відповідно до п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється - через службову невідповідність.

Разом з цим, необхідно звернути увагу на те, що названий Закон не надає конкретного визначення терміну «службова невідповідність». При цьому, виходячи з вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського, та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під «службовою відповідністю» мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість.

Таким чином, «службова невідповідність» - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Оскільки метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність - є вирішення можливості залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у звязку із службовою невідповідністю, в контексті норм Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських» звільнення через службову невідповідність може мати місце лише у крайньому випадку в разі неможливості подальшого залишення поліцейського на службі в поліції.

Однак, як встановлено по справі, саме на підставі зазначеного рішення (висновку) атестаційної комісії т.в.о. начальника ГУ НП в Миколаївській області і було видано спірний наказ від 18.04.2016р. №86-о/с про звільнення позивача із займаної посади через «службову невідповідність».

Проте, як вже зазначалося вище, відповідачами, окрім немотивованих висновків атестаційної комісії, до суду не надано жодних належних доказів, які б беззаперечно свідчили про службову невідповідність позивача.

До того ж, на думку суду, неможливо вважати і висновки атестаційної комісії, викладені в протоколі засідання Атестаційної комісії №5, такими, що відповідають критеріям обґрунтованості.

При цьому, слід зазначити, що рішення атестаційної комісії про те, що поліцейський займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню через службову невідповідність, є самим найсуворішим, яке суттєво впливає на права особи, а тому неможливо погодитися з тим, що таке рішення могло би бути невмотивованим.

Суди ж 1-ї та 2-ї інстанцій, в свою чергу, фактично були позбавлені можливості перевірити рішення атестаційної комісії на відповідність реальним обставинам проведення співбесіди, оскільки стенограма співбесіди або аудіо-, відео- фіксація її перебігу не проводились. При чому, як вже вказувалося вище, у самому протоколі відсутня будь-яка конкретизація, відсутні питання, які задавались позивачу та не зафіксовані надані ним відповіді.

Одночасно, необхідно звернути увагу на те, що протоколом є документ, який містить записи усього, про що йшлося на засіданнях.

Отже, враховуючи відсутність запису технічними засобами засідання комісії, а також ту обставину, що відповідно до п.17 Інструкції, атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення та голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, судова колегія погоджується з висновками суду 1-ї інстанції, що протокол повинен чітко і повно відображати підстави прийнятого рішення «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» з зазначенням яким саме критеріям, встановленим законодавством, не відповідає поліцейський, якій проходив атестацію.

Крім того, слід звернути увагу й на позитивну характеристику позивача, яку, в свою чергу, відповідачем по суті також не було враховано, а в протоколі взагалі не зазначено, чим саме керувалася комісія, надаючи рекомендацію про звільнення позивача через його службову невідповідність.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо «принципу правової визначеності», відповідно до якого особа, здійснюючи правомірну поведінку повинна мати можливість передбачати правові наслідки такої правової поведінки, чітко визначені законом.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення АК №5 про те, що капітан поліції ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, є необґрунтованим та безпідставним і відповідно, не може бути належною і достатньою підставою для звільнення позивача з поліції через «службову невідповідність».

Отже, з огляду на зазначене та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що атестаційна комісія, фактично без врахування усіх позитивних даних про особу (в т.ч. за відсутності будь-яких обґрунтованих негативних даних) та жодних критеріїв, визначених п.16 Інструкції, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення, розглянула атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, та дійшла до невмотивованого висновку про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність звільнення його зі служби в поліції «через службову невідповідність», а т.в.о. начальника ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3, відповідно, на підставі цього необґрунтованого висновку, теж фактично безмотивовано 18.04.2016р. видав спірний наказ №86-о/с про його звільнення зі служби, який, в свою чергу, дійсно підлягає скасуванню, як протиправний.

Що ж стосується інших позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії №5 ГУ НП в Миколаївській області оформлене протоколом №15.00004515.0022553 від 11.03.2016 року яке, в свою чергу, також фактично оскаржується в апеляційному порядку, то з цього приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судовою колегією з матеріалів справи встановлено, що за захистом порушеного відповідачем права щодо скасування рішення (висновку) атестаційної комісії від 11.03.2016 року позивач звернувся до суду 17.05.2016 року, хоча із самим оскаржуваним висновком атестаційної комісії ознайомився 14.03.2016 року, що підтверджується його особистим підписом в атестаційному листі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи у своїх письмових запереченнях, представники відповідачів постійно наполягали на тому, що позивач без поважних причин пропустив встановлений законом строк для звернення до суду із даними позовними вимогами, але суд 1-ї інстанції на цю обставину достатньої уваги не звернув та фактично без мотивовано автоматично поновив цей строк.

Як вже зазначалося вище, позивач звернувся до суду із даними позовними вимогами лише 17.05.2016 року, т.б. через 2 місяці після спливу встановленого законом строку на оскарження рішення (висновку), а тому, враховуючи положення ч.3 ст.99 КАС України, ним було порушено місячний строк для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до суду є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.

До того ж, ще слід звернути увагу й на той факт, що як зазначив ВАС України в своєму Пленумі від 29.09.2016 року №11, строк звернення до суду із позовом про скасування рішення (висновку) атестаційної комісії у разі, якщо до звернення до суду була використана апеляційна процедура в апеляційній атестаційній комісії і при цьому атестована особа отримала за результатами тестування менше 60 балів, починає перебіг з моменту ознайомлення особи з рішенням (висновком) атестаційної комісії.

Отже, за таких підстав, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання протиправним і скасування рішення (висновку) атестаційної комісії від 11.03.2016 року - підлягають залишенню без розгляду, відповідно до ст.ст.99,100 КАС України.

Одночасно, у звязку із скасуванням судом оскаржуваного наказу про звільнення, у відповідності до вимог ст.235 КЗпП України, Закону України №580 та Постанови КМУ №100 від 08.02.1995р., позивач підлягає поновленню на службі, т.б. на займаній посаді, зі стягненням з відповідача середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Однак, судом 1-ї інстанції, в порушення ст. 5 постанови КМУ №100 від 08.02.1995р., згідно якої нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, розраховано грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з врахуванням середньомісячного грошового забезпечення а не середньоденного.

Так, як встановлено колегією суддів (з урахуванням наданої довідки про розмір грошового забезпечення) середньоденна заробітна плата позивача складає 166,54 грн. А згідно матеріалів справи позивача звільнено з роботи 18.04.2016 року, т.б. з 19.04.2016 року по 20.01.2017 року (в даному періоді 190 робочих днів) це час вимушеного прогулу.

Отже сума середнього заробітку, яку належить стягнути з відповідача складає 31625,5 грн. (166,45 грн. * 190 робочих днів), з якої 4993,55 грн. середньомісячна сума грошового забезпечення за один місяць, що підтверджено довідкою про грошове утримання ОСОБА_1, яку, в свою чергу, судом першої інстанції вірно, відповідно до ч.1 ст.256 КАС України, негайно допущено до стягнення з відповідача.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, до того ж, деякі висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Таким чином, за вказаних обставин та враховуючи, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 201,202 КАС України, вважає за необхідне, скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування рішення (висновку) атестаційної комісії від 11.03.2016 року та залишити позов в цій частині без розгляду, в частині обчислення суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу змінити, а в іншій же частині постанову окружного суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 196, 198, 200, 201, 202, 205, 207, 254, 256 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії №5 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області оформлене протоколом №15.00004515.0022553 від 11.03.2016 року - скасувати та залишити позов в цій частині без розгляду.

В іншій частині постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2017 року - змінити, виклавши 5 абзац її резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 26631,95 грн.»

В іншій частині постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_4