Справа № 161/16421/16-а,2-а/161/159/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/5008/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Обрізка І.М., Хобор Р.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління з митними порушеннями Негріча Леоніда Миколайовича про оскарження постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

06.12.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління з митними порушеннями Негріча Леоніда Миколайовича, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача у справі про порушення митних правил № 2251/20505/2016 від 02.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.470 МК України та накладення штрафу в розмірі 3400 грн.; провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 470 МК України закрити.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління з митними порушеннями Негріча Леоніда Миколайовича про оскарження постанови про порушення митних правил залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в судове засідання, призначене на 23.01.2017 року, 10.02.2017 року, 21.03.2017 року, позивач не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її постановленою з невідповідністю фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2017 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що повторності неявки в судові засідання у його діях взагалі не було, бо він не був лише в останньому судовому засіданні (21.03.2017р).

Апелянт вказує на те, що 23.01.2017 року він вчасно прибув у судове засідання Луцького міськрайонного суду Волинської області. Однак, розгляд справи було відкладено на 10.02.2017р. Крім того, 09.02.2017р. його терміново викликали в Республіку Польща по роботі, тому цього дня він (за день до розгляду справи) подав у канцелярію суду заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 10.02.2017, зазначивши вищевказані поважні причини.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з правил, встановлених ч.3 ст.128 КАС України у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічне положення закріплено також у п.4 ч.1 ст.155 КАС України, яким передбачено, що позов підлягає залишенню без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, істотною умовою для ухвалення процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття, належним чином повідомленого позивача у судове засідання без поважних причин.

Неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено, а також сторонами не було заявлено підставне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд такої без їх участі.

Згідно оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв'язку із неявкою позивача без поважних причин у судові засідання, призначені на 23.01.2017 року, 10.02.2017 року та 21.03.2017 року.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 прибув у судове засідання, призначене на 23.01.2017 року, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання від 23.01.2017р., а також списком осіб, які повідомлені про судове засідання, що призначене на 10.02.2017р. Проте розгляд справи за клопотанням Волинської митниці ДФС було відкладено на 10.02.2017р.

Крім того, у матеріалах справи є клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, призначеного на 10.02.2017р., у зв'язку із його терміновою поїздкою в Республіку Польща по роботі.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги вказане клопотання ОСОБА_1 від 09.02.2017 року про відкладення розгляду справи, призначеного на 10.02.2017р.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку немає повторності неприбуття позивача чи його представника, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у справі Delcourt v. Belgium суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, залишивши позовну заяву без розгляду, позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушивши його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, що гарантовано ст. 6 КАС України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.3 ч.1 ст.199, ст.ст. 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №161/16421/16-а за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління з митними порушеннями Негріча Леоніда Миколайовича про оскарження постанови про порушення митних правил скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді І. М. Обрізко
Р. Б. Хобор