Справа № 815/2102/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2102/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення заборгованості з грошового утримання за період з 08.11.2016р. по 23.01.2017р., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просять суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області заборгованість з грошового утримання за період з 08.11.2016р. по 23.01.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2016року у справі №815/3137/16, Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1661 о/с від 08 грудня 2016року ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеської області, та сплачено грошове забезпечення за період з 31.05.2016р. по 07.11.2016року включно. Натомість, за період з 08 листопада 2016року по 23 січня 2017року ГУНП в Одеській області грошове забезпечення ОСОБА_1 не виплачено, внаслідок чого, на думку позивача, утворилась спірна заборгованість.

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 15.05.2017р. вхід.№13740/17), наголошуючи, зокрема, що ОСОБА_1 поновлено на посаду яка скорочена, та після скорочення тренінгового центру в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області не існує, а з 01.04.2016року створено Державну Установу «Одеського навчального центру підготовки поліцейських» Національної поліції України. Також, відповідач стверджує, що ОСОБА_1 не виконував жодних обов'язків за останньою посадою, та керівником органу на нього не покладалось інших обов'язків. У період з 08.12.2016року по 23.01.2017року ОСОБА_1 на посаду в штаті ГУНП в Одеській області призначено не було, а тому грошове забезпечення за вказаний період не виплачувалось. Позивача 08.12.2016р. поновлено на неіснуючу посаду, та не призначено в новий штат Головного управління Національної поліції в Одеській області, у зв'язку з чим підстави для виплати грошового забезпечення за період з 08.11.2016р. по 23.01.2017р. відсутні.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від позивача - ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання (вхід.№11107/17 від 13.04.2017р.) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 02.02.2017р. ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області Головіна Д.В. із заявою щодо нарахування та виплати грошового забезпечення.

За результатами розгляду вищеозначеної заяви позивача від 02.02.2017р. Головним управлінням Національної поліції в Одеській області на ім»я ОСОБА_1 надіслано Лист «Про розгляд заяви» від 10.02.2017р. №9/М-208, за підписом т.в.о. начальника ОСОБА_3, у яким адресата повідомлено, що Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2016р. у справі №815/3137/16 в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу Головним управлінням Національної поліції в Одеській області виконано в повному обсязі.

Не погодившись з означеною позицією Головного управління Національної поліції в Одеській області від 10.02.2017р. №9/М-208, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області заборгованість з грошового утримання за період з 08.11.2016р. по 23.01.2017р., підлягає частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2016р. у справі №815/3137/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано Наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 24.05.2016року №368 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність). Поновлено капітана поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області з 31 травня 2016року. Присуджено до стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.05.2016року по 07.11.2016року у розмірі 30357,39грн.

Вказану Постанову від 07.11.2016р. у справі №815/3137/16 судом допущено до негайного виконання в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області з 31 травня 2016року, та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 5880грн.

Судом з'ясовано, що 08.12.2016р. на виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2016р. у справі №815/3137/16, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №1662 о/с, яким скасовано пункт наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 24.05.2016р. №368 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області, та поновлено капітана поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 31 травня 2016року.

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2017р. на підставі рапорту ОСОБА_1 від 07.12.2016р., та листа ДУ «Одеський навчальний центр підготовки поліцейських» Національної поліції України від 07.12.2016р. №211/04-2016, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №120 о/с, яким відповідно до частини 9 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», капітана поліції ОСОБА_1 з 23.01.2017р. направлено для подальшого проходження служби до ДУ «Одеський навчальний центр підготовки поліцейських» Національної поліції України, звільнивши з посади інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Також, 27.01.2017р. на підставі рапорту ОСОБА_1 від 27.01.2017р., та наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27.01.2017р. №120 о/с, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області прийнято Наказ «По особовому складу» №17 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 з 24.01.2017р. призначено інспектором Державної установи «Одеський навчальний центр підготовки поліцейських», установивши йому відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015року №988 посадовий оклад у розмірі 2400 гривень та відповідно до статті 78 розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 24 січня 2017року - 21 рік 00 місяців 18 днів.

Частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів про працю України (зі змінами та доповненнями) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі ст.236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, стаття 236 Кодексу законів про працю України не містить будь-яких застережень відносно того, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо останній не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання щодо поновлення на роботі.

Частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до частин 2 та 4 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що правова природа діяльності органів державної виконавчої служби, та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі, постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. При цьому, добровільне виконання рішення суду боржником є його законодавчо встановленим обов'язком, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Зокрема, як встановлено судом, та зазначено вище, Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2016р. у справі №815/3137/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, позивача поновлено на роботі зі стягненням з Головного управління Національної поліції в Одеській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Одночасно судом постановлено про негайне виконання рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області з 31 травня 2016року, та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 5880грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 08.12.2016р. на виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2016р. у справі №815/3137/16, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №1662 о/с, яким скасовано пункт наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 24.05.2016р. №368 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області, та поновлено капітана поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 31 травня 2016року.

Відповідно до пункту 6 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016р. №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Згідно з п.34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже, безперечним є обов'язок роботодавця сплатити незаконно звільненому працівнику як середній заробіток за час вимушеного прогулу, так і середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2016р. у справі №815/3137/16, котра підлягала негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, та стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Одеській області виконана лише 08.12.2016р., шляхом прийняття Наказу №1662 о/с від 08.12.2016р. щодо поновлення капітана поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 31 травня 2016року, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача - ОСОБА_1 законодавчо передбаченого права на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 08.11.2016р. по 07.12.2016р.

Аналогічний висновок щодо застосування наведених вище норм права міститься у Постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015року у справі №21-63а15 (№2а-3138/10/0370), котрий, відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаних законодавчих приписів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до пункту 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Отже, розрахунок грошового забезпечення на час вимушеного прогулу судом здійснено наступним чином: позивач - ОСОБА_1 звільнений з посади 31.05.2016р. Останній день роботи є днем звільнення. Період затримки виконання судового рішення складає 21 робочий день, зокрема, у період з 08.11.2016р. по 07.12.2016р. (дата винесення Головним управлінням Національної поліції в Одеській області Наказу №1662 о/с від 08.12.2016р. щодо поновлення позивача на посаді). Два попередні місяці, що передують звільненню - березень-квітень 2016року. Середньоденний заробіток ОСОБА_1 за березень-квітень 2016року складає 273,49грн. У зв'язку з чим заборгованість Головного управління Національної поліції в Одеській області зі сплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду складає 5743,29грн. (21день х 273,49грн.).

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості, та правомірності позовної вимоги ОСОБА_1 в частині щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області заборгованості зі сплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 08.11.2016р. по 07.12.2016р.

При цьому, суд на вбачає законодавчо передбачених підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 в частині щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача заборгованості з грошового утримання за період з 07.12.2016р. по 23.01.2017р., оскільки ОСОБА_1 на посаді інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області поновлено, зокрема, Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1662 о/с від 08.12.2016р., з дня видання якого, рішення суду вважається виконаним.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення заборгованості з грошового утримання за період з 08.11.2016р. по 23.01.2017р., підлягають задоволенню частково, з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення заборгованості з грошового утримання за період з 08.11.2016р. по 23.01.2017р., задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 08.11.2016р. по 07.12.2016р. у загальному розмірі 5743(п'ять тисяч сімсот сорок три)грн. 29коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.