Справа № 2-а/1570/1611/2011
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2011-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2011 р.Справа № 2-а/1570/1611/2011

Категорія: 12.3Головуючий в 1 інстанції: Федусик А.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Баязітової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційні скарги Державної митної служби України та Південної митниці на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року, та Південної митниці на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної митної служби України та Південної митниці про визнання дій противними, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку з час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

17.02.2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Державної митної служби України, Південної митниці про визнання протиправними дій Південної митниці по проведенню службового розслідування відносно ОСОБА_2, визнання протиправними дій Державної митної служби України щодо припинення перебування ОСОБА_2 на державній службі, скасування наказу Державної митної служби України № 44-к від 19.01.2011 року в частині припинення перебування ОСОБА_2 на державній службі в митних органах, поновлення на посаді інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Роздільна»Південної митниці, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.01.2011 року до моменту поновлення на посаді.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано наказ Державної митної служби України № 44-к від 19.01.2011 року в частині звільнення ОСОБА_2 з посади інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Роздільна»Південної митниці Державної митної служби України. Поновлено ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Роздільна»Південної митниці Державної митної служби України. Стягнуто з Південної митниці на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.01.2011 року по день поновлення на роботі. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача витрати на юридичну допомогу в розмірі 600 грн. Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу митного оформлення № 2 поста «Роздільна»Південної митниці та в частині стягнення з Південної митниці на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. В іншій частині позову відмовлено.В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 та накладено на начальника Південної

митниці ОСОБА_3 штраф за невиконання без поважних причин постанови суду від 10.05.2011 року в частині виплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час

вимушеного прогулу за один місяць в розмірі ста мінімальних заробітних плат, а саме в сумі 96 000 грн., половину якого стягнуто на користь ОСОБА_2, а інша половина до Державного бюджету України, та встановлено Південній митниці новий строк для подання звіту щодо виконання постанови суду від 10.05.2011 року в зазначеній частині в строк до 25.07.2011 року. В частині зобовязання накласти штраф на Державну митну службу України відмовлено.

18.05.2011 року Південна митниця та 02.06.2011 року Державна митна служба України подали апеляційні скарги на постанову та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10.05.2011 року та 29.06.2011 року.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, апелянти зазначають, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянти зазначають, що підставою для видання наказу про звільнення ОСОБА_2 стали висновки службового розслідування, в ході якого було встановлено несумлінне ставлення позивача до своїх службових обовязків, в результаті чого відбувся незаконний перетин митного (державного) кордону України автомобілями без проведення прикордонно-митного контролю. Зважаючи на зазначене, апелянти вважають прийнятий наказ про звільнення позивача правомірним, та таким, що не підлягає скасуванню.

Крім того, начальник Південної митниці у своїх доповненнях до апеляційної скарги посилався на те, що стягнення на користь позивача витрат на юридичну допомогу в розмірі 600 грн. є безпідставним, оскільки позивачем не надано розрахунків витрат на правову допомогу, зокрема розрахунків виплати особі, що надає правову допомогу 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день відповідно до вимог постанови КМУ від 27.04.2006 року № 590.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року та постановлення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Також 01.07.2011 року начальник Південної митниці ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 року.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі начальник Південної митниці ОСОБА_3 зазначає, що постанова від 10.05.2011 року була невиконана з поважних причин, а саме, у звязку з тим, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу може бути здійснена лише після поновлення позивача наказом Державної митної служби України на посаді в штаті Південної митниці, про що було повідомлено суд першої інстанції листом від 25.05.2011 року. Зважаючи на зазначене, апелянт вважає постановлену ухвалу незаконною, та просить скасувати її і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до наказу Державної митної служби від 19.01.2011 року № 44-к за порушення присяги державного службовця припинено з 19.01.2011 року перебування на державній службі в митних органах України начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Роздільна»Південної митниці ОСОБА_2 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу».

Як вбачається з матеріалів справи, видачі наказу про звільнення позивача передувало проведення Південною митницею службового розслідування.

Згідно наказу Південної митниці № 21 від 13.01.2011 року метою службового розслідування було установлення винних посадових осіб Південної митниці та визначення ступеня їх персональної відповідальності, причетних до фактів порушення законодавства України, зазначених у службовій записці начальника м/п «Роздільна»Південної митниці, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, які переміщувались в період з 05.01.2011 по 06.01.2011 року через митний кордон України в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Кучурган-Первомайськ».

Згідно акту службового розслідування № 1/11-2011, в ході його проведення встановлено, що 06.01.2011 року в період часу з 02 год. 00 хв. до 03 год. 00 хв. камерами відеоспостереження, розташованих в пункті пропуску через державний кордон «Кучурган-Первомайськ»на напрямку «вїзд в Україну»було зафіксовано факт перетину митного (державного) кордону України трьома малотоннажними автомобілями без проведення прикордонно-митного контролю.

При перевірці електронного журналу пасажирського пункту пропуску ПІК «Інспектор 2006»(диспетчер зони митного контролю програмно-інформаційного комплексу «Інспектор 2006») Держмитслужби України, комісією з проведення службового розслідування встановлено, що інформація про переміщення будь-яких малотоннажних транспортних засобів через пункт пропуску для автомобільного сполучення «Кучурган-Первомайськ»митного поста «Роздільна»Південної митниці у зазначений вище період часу 06.01.2011 року відсутня. Крім того, встановлення факт відсутності контрольних талонів на вїзд в пункт пропуску зазначених малотоннажних транспортних засобів, передбачених Технологією прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, затвердженої спільним наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України та Державної митної служби України від 11.06.2008 року № 505/642.

Згідно з затвердженим графіком роботи оперативних змін на січень 2011 року, у період з 09 год. 00 хв. 05.01.2011 року по 09 год. 00 хв. 06.01.2011 року працювала зміна № 4 відділу митного оформлення № 2 м/п «Роздільна».

В акті службового розслідування зазначено, що ОСОБА_2 своїм несумлінним ставленням до виконання обовязків державного службовця було порушено вимоги ст. 40 Митного кодексу України в частині пропуску на митну територію України товарів, транспортних засобів без проведення митного контролю, інших нормативно-правових актів з питань митної справи, порушив п.п. 2.1, 2.12, 2.22 посадової інструкції інспектора ВМО № 2 м/п «Роздільна»Південної митниці (в частині додержання Конституції України, Митного кодексу України, Дисциплінарного статуту митної служби України та інших законів та ін.), а тому відповідно до п. 4.2 цієї посадової інструкції він несе персональну відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх службових обовязків.

Зважаючи на зазначене позивача було звільнено за порушення присяги державного службовця.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 щодо визнання протиправним та скасування наказу Державної митної служби України № 44-к від 19.01.2011 року в частині припинення перебування ОСОБА_2 на державній службі на посаді інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Роздільна»Південної митниці та поновлення його на зазначеній посаді, зважаючи на наступне:

Згідно ст.410 Митного кодексу України порядок і умови прийняття на службу до митних органів, порядок та умови проходження служби, просування посадових осіб по службі, оплати та стимулювання праці в митних органах визначаються законодавством України.

Крім того, у митній службі України діє Дисциплінарний статут, який затверджується законом (частина 2 статті 410 Митного кодексу України).

Отже, порядок, умови проходження і припинення державної служби в митних органах встановлено Законом України «Про державну службу», Дисциплінарним статутом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу»державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Зазначена підстава звільнення є спеціально обумовленим видом відповідальності, що передбачена законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював у митних органах України з 1995 року.

Згідно трудової книжки ОСОБА_2 наказом Південної митниці від 21.10.2010 року № 841-п був переведений на посаду інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Роздільна»Південної митниці у звязку з реорганізацією Дністровської митниці шляхом її приєднання до Південної митниці. (а.с. 26).

Основні функції та завдання відділу митного оформлення №2, в якому позивач працював на посаді інспектора, викладені в Положенні про відділ митного оформлення № 2 митного поста «Роздільна»Південної митниці, затвердженому наказом Південної митниці № 829 від 02.11.2010 року.

Серед інших, зокрема, такими завданнями та функціями є здійснення митного контролю та митних процедур щодо товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України в пункті пропуску «Кучурган-Первомайськ», здійснення обліку товарів та транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України. Під час проведення митного контролю визначення форми та обсягу контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи та міжнародних договорів України, контроль за дотриманням яких покладено на митні органи.

В свою чергу, відповідно до посадової інструкції інспектора ВМО №2 митного поста «Роздільна»Південної митниці інспектор виконує функції митного контролю транспортних засобів та товарів: здійснює митний контроль та митне оформлення товарів (предметів), що переміщуються через митний кордон України юридичними особами, транспортних засобів, які використовуються для перевезення зовнішньоекономічних вантажів, виконує функції митного контролю транспортних засобів та товарів, що належить громадянам: здійснює митний контроль за переміщенням через митний кордон України та митне оформлення товарів (предметів), транспортних засобів, валюти, цінних паперів та інших цінностей, що належать громадянам, здійснює митний контроль та митне оформлення транспортних засобів. Крім того згідно п. 2.23 зазначеної інструкції інспектор, визначений наказом митниці відповідальним за випуск із зони митного контролю транспортних засобів і товарів, щодо яких завершені митний контроль та митне оформлення, надає дозвіл на випуск таких транспортних засобів та товарів із зони митного контролю.

Як вбачається з рапорту прийому-передачі чергування зміни № 4, у складі якої з 09 год. 00 хв. 05.01.2011 року по 09 год. 00 хв. 06.01.2011 року здійснював свою роботу ОСОБА_2, останній згідно розподілу особового складу зміни працював у напрямку «Виїзд з України»зеленого та червоного коридору (а.с. 55).

Як зазначалось вище порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення відбулося на іншому напрямку «Вїзд в Україну», відповідальним за який позивач не був, та навіть не знаходився там.

Таким чином, позивач на здійснював безпосередній контроль за транспортними засобами, які здійснювали вїзд на територію України, у звязку з чим колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не могло бути допущено і не було допущено порушень вимог чинного законодавства стосовно здійснення митного контролю та митного оформлення щодо товарів та транспортних засобів, які переміщувались на територію України через напрямок «Вїзд в Україну».

В свою чергу в ході службового розслідування не було встановлено будь-яких порушень у ввіреному ОСОБА_2 напрямку роботи.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до Технологічної схеми митного контролю та митного оформлення, затвердженої наказом Південної митниці від 09.12.2010 року,

зокрема п. 2.5.4, старший зміни або особа, що його заміщує, здійснює переміщення оперативного складу по робочих місцях в залежності від ситуації, яка склалася в зоні митного контролю з фіксацією таких змін в розстановці ввірених працівників у Журналі розподілу обовязків.

В даному випадку будь-яких переміщень позивача у період роботи зазначеної зміни на інші робочі місця не здійснювалось.

Крім того, в ході службового розслідування не доведено факту вчинення порушення митних правил саме з боку позивача, що спричинили незаконний вїзд на територію України транспортних засобів без належного митного контролю та митного оформлення, що виключає обґрунтованість висновків щодо несумлінного ставлення до службових обовязків ОСОБА_2 та порушення останнім Присяги державного службовця, та як наслідок звільнення позивача з державної служби в митних органах.

Зважаючи на все вищезазначене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно скасування оскаржуваного наказу Державної митної служби України № 44-к від 19.01.2011 року в частині припинення перебування ОСОБА_2 на державній службі в митних органах та поновлення на посаді інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Роздільна»Південної митниці.

При цьому, поновляючи ОСОБА_2 на попередній посаді, суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України, прийняв рішення про одночасне стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по момент поновлення на роботі.

В свою чергу вірною є також думка суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання протиправними дій Південної митниці по проведенню службового розслідування відносно ОСОБА_2, оскільки зважаючи на отримання Південною митницею інформації від Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління прикордонної служби України про здійснення перетину митного кордону України транспортними засобами без проходження процедури прикордонного та митного контролю, проведення службового розслідування за даним фактом з метою зясування обставин вчинення правопорушення, осіб, винних у його скоєнні, мотивів його вчинення є обґрунтованим, правомірним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Що стосується стягнення на користь позивача з Державного бюджету України витрат на правову допомогу у розмірі 600 грн., слід зазначити наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

В свою чергу відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються, зокрема, з витрат на правову допомогу.

В даному випадку позивачем було надано документальні підтвердження здійснених ним витрат на правову допомогу, а саме: надано договір про надання правової допомоги та квитанцію № 1524 від 11.02.2011 року про оплату наданих послуг з правової допомоги на суму 600 грн., що є належним підтвердженням понесених витрат.

Зважаючи на ступінь складності адміністративної справи, введення якої здійснювалось захисниками ОСОБА_2 на підставі укладеного договору, період розгляду зазначеної справи, кількість судових засідань, обсяг і час роботи, необхідний для належного виконання доручення, професійний досвід та здібності представників, колегія суддів приходить до висновку про те, що розмір винагороди за правову допомогу у сумі 600 грн. є цілком обґрунтованим.

У звязку з чим колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно стягнення зазначеної суми на користь позивача у звязку із ухваленням рішення на його користь.

Таким чином, судом першої інстанції було повно всебічно досліджено всі обставини справи та постановлено законне судове рішення.

Що стосується оскаржуваної начальником Південної митниці ОСОБА_3 ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 року, слід зазначити наступне:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.05.2011 року було допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу митного оформлення № 2 поста «Роздільна»Південної митниці та в частині стягнення з Південної митниці на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

У звязку з чим було зобовязано Державну митну службу України та Південну митницю подати в строк до 25.05.2011 року звіт про виконання постанови суду в цій частині.

Листом № 24/27002/7281 від 25.05.2011 року Південна митниця повідомила Одеський окружний адміністративний суд про неможливість виконання зазначеної постанови до вирішення питання про поновлення ОСОБА_2 на попередній посаді в штаті Південної митниці наказом Державної митної служби України.

01.06.2011 року ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про прийняття ухвали про накладення на Державну митну службу України та Південну митницю штрафу за невиконання постанови суду в частині негайного виконання та неподання звіту в установлений законом строк.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно часткового задоволення поданої ОСОБА_2 заяви, та накладення на начальника Південної митниці штрафу в сумі 96 тис. грн. за невиконання постанови суду, зважаючи на наступне:

Відповідно до ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 2 зазначеної статті за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або у разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту та накласти на винну посадову особу, відповідальну за виконання постанови, штраф у розмірі від ста до трьохсот мінімальних заробітних плат. При цьому половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що в установлений судом строк Південною митницею не було виконано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.05.2011 року в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

26.05.2011 року Південною митницею на адресу Одеського окружного адміністративного суду було направлено лист, згідно якого митниця повідомляла про неможливість виконання постанови суду у звязку з не поновленням Державною митною службою України ОСОБА_2 в штаті Південної митниці на попередній посаді.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно невизнання поважною причини невиконання Південною митницею постанови суду, зважаючи на те, що виплата середнього заробітку за 1 місяць не ставиться у залежність від видання наказу Державною митною службою України про поновлення ОСОБА_2 на посаді.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України при прийнятті рішення про поновлення особи на роботі, одночасно вирішується питання про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по момент поновлення на роботі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

При цьому Кодексом адміністративного судочинства не передбачено яких-небудь додаткових умов, за яких здійснюється негайне виконання рішення.

В свою чергу причини невиконання постанови суду можуть бути визнані поважними лише у випадку обєктивної неможливості його виконання, що не залежить від волевиявлення особи, яку зобовязано виконати рішення. В даному випадку не видання Державною митною службою

наказу про поновлення ОСОБА_2 на роботі не є обєктивною причиною невиконання рішення, крім того поновлення позивача на роботі було здійснено судовим рішенням.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про накладення на начальника Південної митниці ОСОБА_3, як на особу, до компетенції якої відноситься здійснення заходів щодо виконання рішення суду, штрафу за невиконання постанови суду від 10.05.2011 року вірним, та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у звязку з чим ухвала Одеського окружного адміністративного суду скасуванню не підлягає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційних скарг на постанову та ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову та ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Державної митної служби України та Південної митниці залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року набирає законної сили негайно після проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Ухвала апеляційного суду на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2011 року набирає законної сили негайно після проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

ОСОБА_1

.