Справа № 816/2268/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 р.Справа № 816/2268/16
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача Прокопчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року по справі № 816/2268/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області в якому просив:

скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.11.2016 р. №, № , №, №, №, рішення про застосування фінансової санкції від 25.11.2016 р. № , вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2016 № Ф-.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.02.2017р. адміністративний позов задоволено (а.с.192, 193- 196).

Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 25 листопада 2016 року №, від 25 листопада 2016 року №, від 25 листопада 2016 року №, від 25 листопада 2016 року №, від 25 листопада 2016 року №.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 листопада 2016 року №Ф-, винесену Державною податковою інспекцією у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 25 листопада 2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Державна податкова інспекція у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області не погодившись с постановою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (а.с.202-213).

Апелянт з урахуванням приписів Закону від 17.07.2015р. №655-УІІІ, п.86.9 ст.86, п.36 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, зазначає, що судом не враховано та не надано правову оцінку тому факту, що кримінальне провадження, за ознаками ч.3 ст.212 КК України порушене не відносно ФОП ОСОБА_3, що є єдиним критерієм при застосуванні порядку винесення ППР. В даному випадку спірні оскаржувані рішення, були прийняті на законних підставах за наслідками проведеної перевірки призначеної відповідно до п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України на підставі ухвали слідчого судді в межах кримінального провадження. Виявлені порушення відповідають фактичним обставинам справи.

Представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги та просив позов задовольнити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував у повному обсязі. Подав письмові заперечення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції посадовими особами Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на підставі п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 22.08.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 22.08.2016.

Вказана перевірка проведена на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2016 у справі №761/30064/16-к. за клопотанням ст..слідчого з ОВС 2 відділу управління розслідування кримінальних проваджень ГУСУ фінрозслідувань ДФС України, за матеріалами досудового розслідування від 28.07.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення передбачено ч.3 ст.212 КК України.

За результатами перевірки складений акт №2920/16-01-13-04-10/НОМЕР_3 від 08.11.2016, яким встановлені порушення позивачем:

- пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291, п.44.6 ст.44, пп. 138.1.1 п. 138.1 ст.138. пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, ст.164, ст.167, п.177.1 п.177.2 п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 287 237,88 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі 85 131,60 грн. та за 2015 рік у сумі 202 106,28 грн.;

- пп.16.1.2. п. 16.1 ст.16, п.44.1, п.44.3 ст. 44, п.177.10 ст.177, пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, п.6 ст.128 Господарського Кодексу України, а саме не надання книги обліку доходів та витрат за період з 01.01.2013 по 22.08.2016;

- пп. б, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме не подання «Податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них доходу» за період з 4 кварталу 2014 року по 2 квартал 2016 року;

- п.2 частини першої ст.7 та частини 11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого занижено єдиний внесок у сумі 176 214, 90 грн. у тому числі по періодам: за 2014 рік у сумі 86 219, 76 грн., за 2015 рік у сумі 89 995, 14 грн.;

- п.181.1 ст. 181, п.183.2. ст. 183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 360656,00грн., а саме за листопад 2014 року у сумі 11655,00 грн., за грудень 2014 року у сумі 20608 грн., за січень 2015 року у сумі 18200 грн., за лютий 2015 року у сумі 17082 грн., за березень 2015року у сумі 18543 грн. , за квітень 2015 року у сумі 17996 грн., за травень 2015 року у сумі 15743грн., за червень 2015 року у сумі 17174 грн., за липень 2015 року у сумі 18393грн., за серпень 2015 року у сумі 15036грн., за вересень 2015 року у сумі 18193грн., за жовтень 2015 року у сумі 16929 грн., за листопад 2015 року у сумі 18268 грн., за грудень 2015 року у сумі 17857 грн., за січень 2016 року у сумі 16711 грн., за лютий 2016 року у сумі 17967 грн., за березень 2016 року у сумі 17325 грн., за квітень 2016 року у сумі 16098 грн., за травень 2016 року у сумі 17261 грн., за червень 2016 року у сумі 17213грн. та за липень 2016 року у сумі 16406грн. ;

- п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.4, п.п.1.5 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов'язання по військовому збору у сумі 15 706, 07грн., у тому числі по періодам: за 2015 рік у сумі 15 706, 07грн.

- п.10 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та п.8 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за перевіряємий період з 01.01.2013 по 22.08.2016 здійснював діяльність у сфері телекомунікацій, а саме надання телекомунікаційних послуг (послуги з доступу до мережі Інтернет, програмні послуги, послуги експлуатації телекомунікаційних мереж) кінцевим споживачам (абонентам) без отримання ліцензії.

На підставі вище зазначеного акта перевірки 25.11.2016 контролюючим органом винесено (а.с.90-102):

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем в розмірі 287237,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 71809,47 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «військовий збір» за основним платежем в розмірі 15706,07 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 3926,52 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 360656 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 90164 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати» в розмірі 510 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в розмірі 510 грн.;

- вимогу №Ф- про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 176 214, 90 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 17621,49 грн.

Під час апеляційного розгляду справи, представником відповідача було зазначено, що сформована вимога про сплату боргу та прийняте на підставі цього рішення про застосування штрафних санкцій за своєчасно не нарахованого єдиного внеску, було наслідком та таким, що витікало з порушень встановленим податковим органом, по яким сформовані податкові - повідомлення рішення.

Здійснюючи апеляційний перегляд, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна податкова інспекція є органом державної влади і, відповідно, її діяльність має підпорядковуватися вимогам наведеної норми Конституції України та аналогічним вимогам пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України. Право податкової інспекції на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності отриманого судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Як встановлено судами за матеріалами справи, оскаржувані позивачем рішення прийнято на підставі висновків акту перевірки №2920/16-01-13-04-10/НОМЕР_3 від 08.11.2016 за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 призначеної та проведеної на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2016 у справі №761/30064/16-к.

Зазначеною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2016 у справі №761/30064/16-к про надання дозволу на проведенні документальної позапланової перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, зокрема, ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 по 22.08.2016, за матеріалами досудового розслідування №0000139, внесеного в ЄДР 28.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України (а.с.145-146).

Відповідно до п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України у редакції, чинній до 01.09.2015 року, у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи-підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

В той же час, з 1 вересня 2015 року набрав чинності Закон України від 17.07.2015 №655-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо зменшення тиску на платників податків», яким внесені зміни до Податкового кодексу України, а саме відмінено норми, які передбачають особливості прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами перевірок, проведених за визначених підпунктом 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України обставин, у зв'язку з наявністю кримінального провадження щодо кримінального правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків.

Тобто, з 1 вересня 2015 року за результатами таких перевірок запроваджується загальний порядок та терміни прийняття податкових повідомлень-рішень, передбачений пунктом 86.8 статті 86 розділу II Кодексу.

В той же час, пунктом 36 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (із змінами, внесеними Законом №655) визначено, що у разі якщо судом за результатами кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків" і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов'язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Таким чином, загальний порядок прийняття податкових повідомлень-рішень, передбачений пунктом 86.8 статті 86 розділу II Кодексу, застосовується за результатами перевірок, які проводяться у межах кримінальних проваджень про кримінальні правопорушення, розпочатих після набрання чинності вказаним Законом.

Щодо перевірок, які проводяться (проводились) у межах кримінальних проваджень про кримінальні правопорушення, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків", то у цьому випадку податкові повідомлення-рішення за результатами перевірок, розпочатих та закінчених до 1 вересня 2015 року, розпочатих до, але закінчених після 1 вересня 2015 року, а також розпочатих та закінчених після 1 вересня 2015 року, приймаються протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Зазначене викладено також і в листі Державної фіскальної служби України №32067/7/99-99-22-04-02-17 від 28.08.2015.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, позапланова документальна невиїзна перевірка позивача, за результатами якої прийнято оскаржуване повідомлення-рішення, проведена на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2016 у справі №761/30064/16-к в межах кримінального провадження № 0000139, розпочатого (внесеного) до ЄРДР 28.07.2015, тобто до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків" (до 01.09.2015 року), а судового рішення (обвинувального вироку, ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили, у кримінальному провадженні, по якому призначено та проведено контролюючим органом перевірку, на момент складання контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, позивачу - прийнято не було, а тому, відповідно, підстави для прийняття оскаржуваних рішень у відповідача були відсутні.

Доказів наявності судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили відповідачем не надано.

Щодо тверджень представника відповідача про відсутність кримінального провадження відносно безпосередньо фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, а відтак у відповідача не було підстав не виносити оскаржувані рішення, колегія суддів зазначає наступне.

В ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року у справі № 761/30064/16-к, крім іншого, зазначено, що: "... відомості, які свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення викладено у висновку старшого судового експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №4 від 19.01.2016 року, яким встановлено, що фізичними особами-підприємцями, які входять до складу групи компаній ТМ "Тріолан", перебуваючи на другій групі спрощеної системи оподаткування в період 2014 року було отримано доход від провадження діяльності не зазначеної у реєстрі платників податку, в результаті чого сума податків несплачених внаслідок вказаного порушення становить 12013210,20грн.".

"Встановлено, що в протиправній діяльності групи компаній ТМ "Тріолан" задіяні фізичні особи-підприємці, зареєстровані на території Полтавської області, а саме: ... ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_3)...".

Таким чином, за матеріалами кримінального провадження №0000139, крім інших, ФОП ОСОБА_3 входить до групи компаній ТМ "Тріолан".)

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно необґрунтованості доводів сторони відповідача про необхідність окремого кримінального провадження (в тому числі не по факту вчинення кримінального правопорушення) як підставу контролюючому органу не виносити податкові повідомлення-рішення до моменту отримання обвинувального вироку, ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, оскільки зміст статті 86.9 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент внесення до ЄДР матеріалів досудового розслідування) вказує лише про наявність кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно ... фізичної особи-підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Як правильно зазначалося судом першої інстанції, в матеріалах кримінального провадження, на підставі яких було винесено ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, на підставі якої відповідачем проведено перевірку позивача та винесено оскаржувані рішення, зазначено про досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000139 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами суб'єктів господарської діяльності, які входять до складу групи компаній ТМ "Тріолан", в тому числі, як визначено ж у вказаній ухвалі - ФОП ОСОБА_3.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідно додатково зазначити, що питання щодо порядку кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч.1 ст.1 КПК України).

Відповідно до положень ст..110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Вони є обов'язковими для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Як вже було встановлено, що ухвалою слідчого судді від 26.08.2016 року і був наданий дозвіл на проведення позапланової виїзної перевірки позивача. Виходячи із змісту ухвали, завданнями та метою перевірки була необхідність в отриманні та виявлені доказів вчинення кримінального правопорушення, встановлення виду та розміру спричинених збитків, підтвердження фактів «прихованої» реалізації телекомунікаційних послуг абонентам, що можливе лише шляхом проведення перевірки відповідних ФОП, до складу яких увійшов і позивач.

Тобто, така перевірка, її результати та відповідні наслідки мають певні особливості та повинні враховуватися з урахуванням підстав виникнення для її проведення.

Колегія суддів, виходячи з правового аналізу наведених положень не заперечує проти можливості податкового органу на прийняття певних рішень, як суб'єкта владних повноважень, в той же час з певним обмеженням, а саме після вирішення питання щодо кримінального провадження, в межах якого така перевірка призначалась, відповідно до правил встановлених пунктом 36 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (із змінами, внесеними Законом №655). В іншому випадку, такої правової можливості у цього органу не має до настання певних подій (обставин, умов).

Проведена Відповідачем перевірка витікала із цього кримінального провадження, будь-якого іншого завдання та поставленні питання, слідчим суддею Відповідачу не надавалось. Фактично по суті, Відповідач за дорученням йому провести тільки перевірку та скласти відповідні матеріали, та спрямувати до приєднання до кримінальної справи, тобто зібрати докази від імені сторони обвинувачення (ст..93 КПК України), перебрав на себе зовсім інші та не притаманні йому повноваження, які йому не надавались за таким дорученням та не входило складу такого завдання.

Приймаючи зазначені оскаржувані рішення, Відповідач фактично втрутився у кримінальне провадження, в межах якого проводиться досудове розслідування та встановлюється факт наявності або відсутності складу правопорушення, передбачено ст..212 КК України, та фактично замість органів досудового провадження встановив склад кримінального правопорушення.

Як зазначалось вище, перевірка була проведена в межах кримінальної справи, результат якої є акт перевірки, який може бути долучений до матеріалів кримінальної справи, зазначений акт є формою, тобто одним з видів доказів, оцінка щодо належності та допустимості якого будуть надавати уповноважені на те органи, в тому числі суд у випадку розгляду такої кримінальної справи. При розгляді такої справи будуть надаватися відповідні висновки та здійснюватися оцінка повноти отриманої інформації, в тому числі наявним документам на підставі яких буде надана така оцінка.

Колегія суддів вважає, що позивача передчасно було притягнуто до відповідальності за порушення вимог податкового законодавства, при наявності не закінченого кримінального провадження, розпочатого за тотожними обставинами. Принцип «non bis in idem» (не повинно бути подвійної відповідальності за одне й те саме діяння), зазначений в статті 4 (1) Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Свою позицію щодо застосування цього принципу ЄСПЛ виклав у рішенні «Сергій Золотухін проти Росії» та підтвердив у рішенні «А і Б проти Норвегії».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.11.2016 №, №, №, №, №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2016 №Ф- та рішення від 25.11.2016 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, які були наслідком та таким, що витікало з порушень встановленим податковим органом, по яким сформовані податкові - повідомлення рішення, в порушення вимог пункту 36 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків"), а винесення відповідачем спірних рішень є передчасним та вчиненим за наявності порушень прямих норм закону.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року по справі № 816/2268/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі складена 25 травня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.