Справа № 802/541/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 травня 2017 р. Справа № 802/541/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

представника позивача: Сіліної М.Д.

представника відповідача: Високогляда А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННТОРГСЕРВІС"

до: Вінницької митниці ДФС

про: визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІННТОРГСЕРВІС" (далі - ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС", позивач) до Вінницької митниці ДФС (далі - Вінницька митниця, відповідач) про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 25.01.2017 року ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" подано до Вінницької митниці митну декларацію № 401000000/2017/900192 для митного оформлення товару, а саме, тканини. Митна вартість вказаних товарів була задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в України, тобто, за ціною договору.

Водночас, відповідач проаналізувавши відображену у товаросупровідних документах інформацію запропонував позивачу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; специфікації; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправника - Литви (згідно СМR №U/170123001 від 23.01.2017 року) чи Польщі (згідно листа №1200 від 27.01.2017 року); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, на що, позивач подав специфікацію товару та прейскурант цін виробника, а всі інші документи надати немає можливості, та зазначив, що надання таких документів не є необхідним за для застосування основного методу визначення митної вартості декларованих товарів.

Разом із тим, 27.01.2017 року відповідачем прийнято рішення про коригування вартості товару № 401000009/2017/000003/1, відповідно до якого, митну вартість товару позивача визначено за резервним методом. Окрім того, 27.01.2017 року складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 401090001/2017/00008.

Вважаючи, що у митного органу були відсутні підстави витребовувати додаткові документи, перелік яких наведений у частині 3 статті 53 Митного кодексу України, оскільки товариством надано достатню кількість документів для визначення митної вартості товару за ціною договору, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Вінницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №401000009/2017/000003/1 від 27 січня 2017 року;

- визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Вінницької митниці ДФС №401090001/2017/00008 від 27 січня 2017 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись при цьому на обставини, що викладені у позовній заяві та просила адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, що викладені у наданих суду письмових запереченнях в яких, зокрема зазначено, що за наслідками перевірки поданої позивачем митної декларації автоматизованою системою аналізу управління ризиків (АСАУР) було сформовано форми контролю 105-2"Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та 106-2"Витребування документів, які підтверджують митну вартість товару", у зв'язку із чим декларанту направлено повідомлення з вимогою надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару. Разом із тим, ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" повідомило митний орган про те, що додаткові документи надати немає можливості. Крім того, для підтвердження митної вартості товару ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС", як митну декларацію країни відправлення за кодом (9610), задекларовано копію Китайської експортної декларації від 29.12.2016 року №85278672, проте відправка товару згідно гр. 15 митної декларації та листа невідомого підприємства №1200 від 27.01.2017 року фактично здійснювалось з Республіки Польща, позаяк відповідно до CMR №U/170123001 від 23.01.2017 - з Республіки Литва (м. Вільнюс), також поданий до митного оформлення прайс-листі присутня загальна назва товару (Ткань) без зазначення будь-яких артикулів чи опису товару, за яким його можливо було б ідентифікувати та віднести до певної товарної позиції, а також дата складання прайс-листа 01.12.2016 року, тобто до моменту підписання контракту від 25.12.2016 року №ТХ2011, згідно поданого до митного оформлення інвойс №CNPL1200452 від 28.12.2016 року також не містить інформації про артикули, назву, склад та характеристики товару, а також в контракті №TX2011 від 25.12.2016 року відсутній конкретний термін здійснення розрахунків (проведення оплати) за поставлений товар. З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що оскільки позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження визначення митної вартості товару за ціною договору, Вінницькою митницею було правомірно винесено рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. А тому, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Так, під час судового розгляду справи судом встановлено, що 25 грудня 2016 року між TONGXIANG CP TEXTILE CO, LTD (Китай) (Продавець) та ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" (Україна) (Покупець) укладено контракт купівлі-продажу товарів №TX2011 про купівлю непродовольчих товарів на загальну суму 10 000 000 (десять мільйонів) доларів США, відповідно до умов якого Продавець продає, а покупець купляє товар на умовах СРТ-Вінниця у відповідності до Інвойсів, які є невід'ємною частиною цього Контракту і які виставляються Продавцем по кожній партії у відповідності до заявок Покупця. Кількість, асортимент та відповідність технічним умовам вказується окремо на кожну партію товару відповідним замовленням Покупця. Ціна встановлюється Продавцем на день укладання договору і може бути змінена за взаємними домовленостями. Продавець вказує кількість і ціну Покупцю у відповідності до його заявок в Інвойсі (а.с. 21).

Згідно п. 4 Контракту, ціна за товар може бути змінена за взаємини домовленостями. Ціна товару включає вартість транспортування, тари, пакування і маркування. Завантаження товару на транспорт, здійснюється силами Продавця та сплачується ним.

25.01.2017 року ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" подано до Вінницької митниці митну декларацію № 401000000/2017/900192 для митного оформлення товару, а саме, різного виду тканин, країна виробництва - CN, торгівельна марка - невизначена, виробник - TONGXIANG CP TEXTILE CO, LTD. Ціна товару - 56610,85 доларів США.

На підтвердження заявленої митної вартості ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" були подані наступні документи: Контракт №TX2011 від 25.12.2016 року та доповнення до нього, рахунок-фактура (інвойс) від 28.12.2016 року №CNPL 1200452 від 28.12.2016 року, копія Китайської експортної декларації від 29.12.2016 року №85278672, прайс-лист виробника товару б/н від 01.12.2016 року та інші документи.

Разом із тим, за наслідками перевірки поданої позивачем митної декларації та товаросупровідних документів, автоматизованою системою аналізу управління ризиків (АСАУР) були сформовано наступні форми контролю:

105-2"Контроль правильності визначення митної вартості товарів";

106-2"Витребування документів, які підтверджують митну вартість товару".

Встановлено, що у поданих до митного оформлення документів містяться розбіжності, зокрема, для підтвердження митної вартості товару ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС", як митну декларацію країни відправлення за кодом (9610), задекларовано копію Китайської експортної декларації від 29.12.2016 року №85278672, проте відправка товару згідно гр. 15 митної декларації та листа невідомого підприємства №1200 від 27.01.2017 року фактично здійснювалось з Республіки Польща, позаяк відповідно до CMR №U/170123001 від 23.01.2017 - з Республіки Литва (м. Вільнюс), також поданий до митного оформлення прайс-листі присутня загальна назва товару (Ткань) без зазначення будь-яких артикулів чи опису товару, за яким його можливо було б ідентифікувати та віднести до певної товарної позиції, а також дата складання прайс-листа 01.12.2016 року, тобто до моменту підписання контракту від 25.12.2016 року №ТХ2011, згідно поданого до митного оформлення інвойс №CNPL1200452 від 28.12.2016 року також не містить інформації про артикули, назву, склад та характеристики товару, а також в контракті №TX2011 від 25.12.2016 року відсутній конкретний термін здійснення розрахунків (проведення оплати) за поставлений товар.

Враховуючи викладене, відповідачем було направлено декларанту - ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" повідомлення з вимогою надати додаткові документи, а саме: надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; специфікації; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправника - Литви (згідно СМR №U/170123001 від 23.01.2017 року) чи Польщі (згідно листа №1200 від 27.01.2017 року); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з тим, позивач повідомив контролюючий орган, що каталог (прейскурант) цін виробника було надано одночасно з декларацією, а всі інші документи надати немає можливості.

Після вивчення поданих позивачем документів Вінницькою митницею, а також врахувавши повідомлення ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" про неможливість надання будь-яких додаткових документів, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №401000009/2017/000003/1 від 27 січня 2017 року із застосуванням резервного методу, що передбачений ст. 64 Митного кодексу та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №401090001/2017/00008 від 27 січня 2017 року.

Незгода позивача із вказаними рішення Вінницької митниці зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем з питання митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України, врегульовані Митним кодексом України (далі - МК України).

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами четвертою та п'ятою ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною першою ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга ст. 52 МК України).

Згідно з частиною першою ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

В даному ж випадку, як уже було встановлено судом вище, під час перевірки митної вартості у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначення позивачем такої вартості.

Підставою для таких сумнівів стало те, що для підтвердження митної вартості товару позивачем, як митну декларацію країни відправлення за кодом (9610), задекларовано копію Китайської експортної декларації від від 29.12.2016 року №85278672, проте відправка товару згідно гр. 15 митної декларації та листа невідомого підприємства №1200 від 27.01.2017 року фактично здійснювалось з Республіки Польща.

Окрім того, числові значення вартості товарів зазначені в Китайській експортній декларації від 29.12.2016 року №85278672 дещо відрізняються від задекларованих за МД по якій коригується вартість.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у інспектора цілком обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару та необхідності у витребувані додаткових документів.

З метою уточнення даної інформації інспектором витребовувалась у ТОВ "ВІННТОРГСЕРВІС" додаткові документи, а саме: надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; специфікації; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправника - Литви (згідно СМR №U/170123001 від 23.01.2017 року) чи Польщі (згідно листа №1200 від 27.01.2017 року); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Однак, позивач повідомив, що каталог (прейскурант) цін виробника було надано одночасно з декларацією, а всі інші документи надати немає можливості.

Таким чином враховуючи наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару, а також беручи до уваги не надання позивачем додаткових документів, які б підтверджували митну вартість тканини, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Наведений висновок цілком узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України в подібних категоріях спорів, викладеною в постанові від 17 лютого 2016 року.

Водночас, надаючи оцінку методу коригування митної вартості, який був застосований відповідачем, то суд зазначає наступне.

Так, згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

В даному ж випадку, суд погоджується із доводами відповідача відносно неможливості визначення митної вартості тканини із застосуванням:

- методу передбаченого статтею 58 МК України (за ціною договору), в зв'язку з тим, що декларантом не надані всі документи, що вимагалися органом доходів і зборів, відповідно не було підтверджено документально таку ціну договору;

- методів передбачених статтею 59 (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та статтею 60 (ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) МК України по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні. Крім того;

- методів передбачених статтею 62 (на основі віднімання вартості) та статтею 63 (на основі додавання вартості (обчислена вартість) МК України з причини відсутності у органу доходів і зборів вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Таким чином, враховуючи неможливість визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, інспектором цілком обґрунтовано застосовано резервний метод, що передбачений положеннями ст. 64 МК України.

З огляду на викладене та беручи до уваги усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач складаючи картку відмови в прийнятті декларації та приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, у зв'язку з чим підстави для скасування вищезазначених рішень, на переконання суду, відсутні.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, що встановлено ч.1 ст. 86 КАС України.

Отже на виконання свого обов'язку відповідачем доведено правомірність винесення свого рішення, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Таким чином, судові витрати стягненню з бюджету не підлягають.

Керуючись ст.ст.70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна