Справа № 826/2858/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 травня 2017 року № 826/2858/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Федорчука А.Б. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства культури України, за участю третьої особи - ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» про визнання протиправним скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Міністерства культури України (далі - відповідач, Мінкульт), за участю третьої особи - ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства культури України про погодження історико-містобудівного обґрунтування на будівництво в межах історичних ареалів м. Києва від 06.06.2016 року №465/10/6/-16 для будівництва торговельно-офісно-житлового центру з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проживає у Шевченківському районі міста Києва, неподалік від запланованого будівництва і рішення Відповідача щодо погодження історико-містобудівного обґрунтування порушує його законні права та інтереси на охорону культурної спадщини. Вважає дане рішення таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив та зазначив у письмових запереченнях, що зазначене рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа проти позову заперечила, надала письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу в порядку письмового провадження у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, у зв'язку з неприбуттям в судове засідання відповідача та з урахуванням вимог ст. 128 КАС України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Міністерство культури України, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 03.09.2014 року №495 року передбачено, що Мінкультури є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури та мистецтв, охорони культурної спадщини, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, державної мовної політики, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері кінематографії, відновлення та збереження національної пам'яті.

Згідно з пунктів 3, 4 Методичних рекомендацій щодо розроблення історико - містобудівних обґрунтувань, затверджених наказом Міністерства культури України 17.02.2012 р. № 122, Історико - містобудівне обґрунтування - це науково- проектна документація, яка визначає наукову концепцію врахування пам'яток, об'єктів культурної спадщини, традиційного характеру середовища як містоформуючих чинників при проектуванні будівель і споруд. Історико - містобудівне обґрунтування повинне визначати принципову можливість будівництва, реконструкції будівель і споруд на відповідній земельній ділянці, а також граничні параметри цих будівель і споруд.

Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 розташована в межах Центрального історичного ареалу м. Києва. Межі ареалу затверджені в складі Генерального плану м. Києва рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804. Межі і режими використання зон охорони пам'яток та історичних ареалів м. Києва затверджені наказом Міністерства культури України від 21.10.2011 року №912/0/16-11.

Листом від 02003/0/2-16 від 24.05.2016 до Мінкультри звернулось ПАТ «Холдингова компанія» «Київміськбуд» з проханням погодити історико-містобудівне обґрунтування на будівництво торговельно-офісно-житлового центру з підземним паркінгом по АДРЕСА_1.

Міністерство культури України листом від 06.06.2017 № 465/10/61-16 погодило вказане історико-містобудівне обґрунтування для обов'язкового врахування в подальшому при розробленні відповідної, проектної документації, зокрема щодо каскадної об'ємної композиції проектованого комплексу з нарощуванням висоти вглиб ділянки (6,7,9,11,12,15,18,20,22 поверхи) ,а також в частині обмеження максимальної висоти фасадного об'єму розташованих на червоній лінії по вул. Воровського об'єктів на рівні 6 поверхів, що відповідатиме висотним параметрам історичних будівель формують фронт забудови зазначеної території.

При цьому, погодження історико-містобудівного обґрунтування не дає право на проведення будівельних робіт.

Проектом будівництва який надійшов до Мінкультури на погодження від ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» передбачена гранична висота 22 поверхи.

Мінкультури листом від 14.06.2016 № 496/10/61 погодило «Проект будівництва торговельно-офісно-житлового центру з підземним паркінгом між вулицями АДРЕСА_1.

Обов'язковим для виконання є вимога щодо обмеження максимальної висоти фасадного об'єму розташованих на червоній лінії вул. Воровського (Бульварно-Кудрявській) об'єктів на рівні 6 поверхів, що відповідатиме висотним параметрам історичних будівель, які формують фронт забудови означеної вулиці, а також стосовно обмеження максимальної висоти секції №2 (згідно проекту) на рівні 22 надземних поверхів згідно з рекомендаціями згаданого історико-містобудівного обґрунтування.

Відповідно до частини першої статті 6-1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» рішення про надання або про відмову в наданні дозволу, погодження чи висновку приймається органом охорони культурної спадщини протягом одного місяця з дня подання фізичною чи юридичною особою відповідних документів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Київська міська організація «Українське товариство охорони пам'яток історії та культури» листом від 29.04.2016 №93 погодило проект будівництва торговельно-офісно-житлового центру з підземним паркінгом між АДРЕСА_1.

Так, Інститут археології листом від 29.06.2016 № 125/01-8-410 повідомив, щ дослідження, що дослідження, проведені за адресою АДРЕСА_1 не виявили жодних залишків об'єктів археологічної спадщини, будь-які інші археологічні дослідження на зазначеній ділянці не доцільні.

Враховуючи зазначені вище обставини справи, суд прийшло до висновку, що Погоджене Рішенням Міністерства культури України від 06.06.2016 року №465/10/6/-16 історико-містобудівного обґрунтування, розроблене відповідно до вимог містобудівної документації, у тому числі Генерального плану міста Києва на період до 2020 року.

Таким чином, рішенням Мінкультури від 06.06.2016 року №465/10/6/-16 було погоджене історико-містобудівне обґрунтування з урахуванням місцевості та граничних параметрів будівель, котрі можуть бути збудовані в конкретному районі міста та повністю відповідає погодженій та затвердженій проектній документації.

Разом з тим, суд зазначає, що при розмежуванні способів захисту порушеного права особи (визнання акта протиправним або скасування відповідного акта суб'єкта владних повноважень) необхідно враховувати наступне.

Визнання акта суб'єкта владних повноважень протиправним як способу захисту порушеного права позивача застосовується у тих випадках, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акту.

Згідно ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, діє чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально-правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) та рішень суб'єкта владних повноважень.

Частиною 1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, вказане рішення Міністерства культури України про погодження історико-містобудівного обґрунтування на будівництво в межах історичних ареалів м. Києва від 06.06.2016 року №465/10/6/-16 для будівництва торговельно-офісно-житлового центру з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 не породжує для позивача правових наслідків, не є підставою для виникнення у нього будь-яких прав та обов'язків, отже ніяким чином не порушує охоронюваних законом прав та інтересів позивача.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про скасування рішення Міністерства культури України про погодження історико-містобудівного обґрунтування на будівництво в межах історичних ареалів м. Києва від 06.06.2016 року №465/10/6/-16 для будівництва торговельно-офісно-житлового центру з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведена правомірність та обґрунтованість прийнятих ним рішень та вчинення дій.

В той же час, позивачем не доведено факт порушення відповідачем положень чинного законодавства України, якими могли бути порушені його права та інтереси.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, суду не надано, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

А.Б. Федорчук