Справа № 750/2530/17
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/2530/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рахманкулова І.П. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просив зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсійних виплат з 28.12.2013, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», та встановити відповідачу строк для подачі до суду звіту про виконання судового рішення.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2014 року по справі №750/1302/14 визнано неправомірними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області щодо відмови у включенні до обчислення пенсії ОСОБА_3 за вислугу років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, введеної постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» зі змінами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №161 та зобов'язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області з 28 грудня 2013 року призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, введеної постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» зі змінами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №161.

На підставі вказаного судового рішення позивачу 04.07.2014 видано виконавчий лист.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.03.2016 року по справі №750/1377/16-а, яка набрала законної сили, також було зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 починаючи з 26.01.2016 року пенсії, виходячи з 74% його грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та щомісячної грошової винагороди, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

15 Лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків виплати суми перерахунку пенсії з 28.12.2013 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Однак, листом від 28.02.2017 за №346/03/В-12 відповідач повідомив позивачу, що нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків виплати немає законних підстав, оскільки виплата коштів за рішеннями судів за період з 28.12.2013 по 31.01.2017 року відбулась 06.02.2017 не з вини Головногоуправління ПФУ в Чернігівській області, а у зв'язку з відсутністю коштів Державного бюджету на відповідні роки

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не виконав обов'язку з виплати позивачеві компенсації втрати частини доходів, суд вважає, що така компенсація підлягає стягненню в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані із здійсненням компетенції громадян втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 18.11.2014 по справі №21-518а14, основною умовою для виплати громадянину компенсації ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, є порушенням встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією, в даному випадку органом УПФУ, добровільно чи на виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» єдиною підставою до встановлені неможливості виплати особі компенсації втрати частини доходів є неотримання таких доходів з вини самого громадянина.

Враховуючи, що в даному випадку несвоєчасність виплати позивачеві доходів сталася з вини відповідача, що підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2014 року по справі №750/1302/14, тобто з причин, що не залежали від позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав до їх задоволення.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що компенсація на підставі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» була б можливою, як би пенсія була нарахована і не виплачена, з огляду на те, що, як зазначено самим апелянтом, відповідні пенсійні виплати були нараховані позивачу в повному обсязі вже в серпні 2014 року, однак виплата коштів відбулась лише 06.02.2017.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2017 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 26 травня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Парінов А.Б.

Бєлова Л.В.