Справа № 819/55/17
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/55/17

11 травня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Косюк О.П.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами:

Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області 12.12.2014 проведено перевірку павільйону, що розташований за адресою смт. В. Березовиця, Тернопільського району, та який належить ОСОБА_1 За результатами перевірки складено акт перевірки №33/21-00/НОМЕР_1 від 12.12.2014. Перевіркою встановлено факт зберігання та реалізації алкогольних напоїв з ознаками фальсифікації, підроблення марок акцизного збору. На підставі акту перевірки Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 03.03.2015 №000006/19-18-21-00/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій в сумі 17 000 грн.

Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки алкогольні напої придбані нею для власного споживання а не для реалізації. Крім того, зазначила, що вона не знала про підробку марок акцизного податку, оскільки для встановлення такого факту необхідні спеціальні знання в даній галузі.

В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили задовольнити.

Відповідач до суду подав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими. Зазначав, що під час перевірки позивача встановлено зберігання та реалізацію ним алкогольних напоїв з ознаками підроблення марок акцизного податку. На підставі виявлених порушень винесено оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій, яке є обґрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавства.

Просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити враховуючи наступне:

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Тернопільській області 12.12.2014 проведено фактичну перевірку з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами павільйону, що розташований за адресою смт. В. Березовиця, Тернопільського району, та який належить ОСОБА_1

В ході перевірки виявлено порушення ст.11 Закону України Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, плодового і коньячного, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а саме реалізація та зберігання пляшок горілки Пшенична Олександрія, місткістю 0,5 літра, 40%, дата виробництва 20.10.2014, які позначені марками акцизного податку з ознаками підробки.

За результатами перевірки складено акт перевірки №33/21-00/НОМЕР_1 від 12.12.2014.

На підставі акта перевірки та висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Управління МВС України в Тернопільській області Відповідачем винесено рішення 03.03.2015 №000006/19-18-21-00/НОМЕР_1, яким застосовано фінансову санкцію в розмірі 17 000 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням субєкта владних повноважень ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог суд виходив з наступних правових норм:

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України), Законом України Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, плодового і коньячного, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19.12.1995 р. №481-95 ВР (далі Закон №481/95-ВР).

Приписами ст.1 Закону №481/95-ВР визначено, що алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно ст.9 Закону №481/95-ВР спирт етиловий, коньячний і плодовий, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий, спирт-сирець виноградний, спирт-сирець плодовий, алкогольні напої та тютюнові вироби повинні відповідати вимогам затверджених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку нормативних документів, які діють в Україні.

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 11 Закону №481-95 ВР, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п.п. 14.1.107 п.14.1 ст. 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Питання щодо виготовлення, зберігання, продажу марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів врегульовані положеннями ст. 226 ПК України.

Згідно пункту 226.1 статті 226 Податкового кодексу України, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Згідно пункту 226.2 статті 226 Податкового кодексу України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Положеннями п.226.5, п.226.6 ст.226 ПК України передбачено, що маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об'ємних одиниць не здійснюється.

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (п.226.7 ст.226 ПК України).

Вважаються такими, що не марковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари. (п.226.9ст.226 ПК України).

Згідно пункту 226.11 статті 226 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Таким чином, суд приходить до переконання, що марка акцизного податку підтверджує факт сплати акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України алкогольних виробів, а також гарантує їх якість та відповідність стандартам та вимогам визначеним нормативно-правовими актами України.

Відповідно до п.228.9 ст.228 ПК України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Суд зазначає, що Позивач всупереч наведеним нормам, здійснював зберігання та реалізацію алкогольних напоїв без додержання порядку маркування, оскільки саме він є продавцем вказаної продукції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не спростовані висновки Відповідача про зберігання Позивачем алкогольних напоїв з метою подальшої реалізації, які позначені підробленими марками акцизного податку.

Так, Позивачем та його працівниками не було надано обґрунтованих заперечень до Акту перевірки.

Посилання ОСОБА_1 на те, що про існування спірного рішення їй стало відомо після отримання матеріалів позовної заяви Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області від 26.12.2016 у справі №819/1749/16 не відповідає дійсності, оскільки з актом перевірки Позивач знайомився, про що свідчить її особистий підпис (а. с. 12). Крім того, контролюючим органом направлялись Позивачу спірне рішення та розрахунок штрафних (фінансових) санкцій від 03.03.2015, які отримані особисто ОСОБА_1 10.03.2015 (а. с. 18). Також Відповідачем 10.09.2015 ознайомлено ОСОБА_1 із наявністю податкового боргу при врученні корінця податкової вимоги форми «Ф» від 04.09.2015 №14088-23 (а. с. 19).

Водночас, вказаний факт підтверджується висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Управління МВС України в Тернопільській області №1.1-95/15 від 11.02.2015. Згідно даного висновку за результатами судової технічної експертизи документів, проведеної у кримінальному провадженні №0000086 від 19.12.2015, двадцять одна марка акцизного збору, які були вилучені з 21 пляшки ємністю 0,5 л. з приміщення магазину ПП ОСОБА_1, виготовлені не на підприємстві, що здійснює їх випуск, тобто мають явні ознаки підробки (а. с. 20-26).

Крім того, факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, які позначені підробленими марками акцизного податку підтверджується поясненнями продавця Позивача ОСОБА_4

Так, в своїх поясненнях ОСОБА_4 зазначає, що в магазині за адресою смт. В. Березовиця, вул.. Енергетична 13б вона продала одну пляшку горілки Пшенична Олександрія 0,5 л., 40% за ціною 25 грн. 00 коп. На залишку в магазині горілки Пшенична Олександрія 0,5 л., 40% двадцять пляшок (а. с. 14).

В судовому засіданні допитана в якості свідка інспектор Гуменюк О.Л. яка надала пояснення сприводу проведеної перевірки та повідомила про факти які зафіксовані в акі про результати фактичної перевірки.

Частиною другою статті 17 №481/95-ВР передбачені фінансові санкції у вигляді штрафу, які застосовуються до субєктів господарювання за порушення норм цього Закону.

Частиною 4 статті 17 Закону України №481/95-ВР визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Згідно абзацу 15 частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

Відповідно до вказаної норми Закону України №481/95-ВР Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області винесено рішення 03.03.2015 №000006/19-18-21-00/НОМЕР_1, яким застосовано фінансову санкцію в розмірі 17 000 грн.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень Відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Судовим розглядом не встановлено порушення зазначених критеріїв Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області під час прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до положень, закріплених у ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено статтею 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з аналізу фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не надала належні та допустимі докази, якими підтверджується неправомірність оскаржуваного рішення, у звязку з чим нарахування Позивачу фінансових санкцій у розмірі 17 000,00 грн. є обгрунтованим, а рішення від 03.03.2015 №000006/19-18-21-00/НОМЕР_1 правомірним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, а відтак в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текс постанови викладено 15.05.2017р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.