Справа № 353/265/17
Суддя: Лущак Н. І.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/265/17
Провадження № 2-а/353/30/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

з участю секретаря: Чемерис О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Тлумацького об'єднаного УПФУ Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 тимчасово проживає в Російській Федерації та з 01 травня 2014 року їй припинено виплату пенсії по причині неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд. 06.03.2017 року ОСОБА_2 в інтересах позивачки звернулась до відповідача із заявою про роз'яснення причин зупинки виплати пенсії ОСОБА_1 Листом від 20.03.2017 року відповідач повідомив, що оскільки пенсія з травня 2014 року по жовтень 2014 року нараховувалась та направлялась для виплати ОСОБА_1 у поштове відділення за місцем проживання пенсіонерки - с. Олешів Тлумацького району Івано-Франківської області, однак остання не отримувала належну їй пенсію протягом 6 місяців, з власної вини, то виплату вказаної пенсії було припинено з 01.05.2014 року. Також у вказаному листі відповідач відмовив представнику позивачки у прийняття заяви про поновлення виплати пенсії, оскільки заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. До цього ж у своєму листі відповідач зазначив, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не отримані з вини пенсіонера пенсії виплачуються за минулий час, але не більше ніж за 3 роки до дня звернення за отриманням пенсії. Просила визнати дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком протиправними, зобов'язати відповідача поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.05.2014 року з врахуванням всіх індексацій та перерахунків відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести без її участі.

Представник відповідача Тлумацького об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області в судове засідання 04.05.2017 року не з'явився, однак до суду направив письмове клопотання, в якому просив розгляд справи відкласти у зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання. 24.05.2017 року представник відповідача Тлумацького об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області в судове засідання вдруге не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи .

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Пунктом 5 частини 1 статті 107 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно частини 2 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спірні правовідносини у цій справі є триваючими, тобто такими, що пов`язані із щомісячною періодичною невиплатою пенсії позивачці.

Судом встановлено, що з 01.05.2014 року Тлумацьким об'єднаним УПФУ Івано-Франківської області ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком. Пенсійні виплати надходили на відділення поштового зв'язку в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області.

Вищевказані обставини сторонами не оспорювались, тому з врахуванням положення ч.3 ст. 72 КАС України, не потребують доказування.

З довіреності представника позивачки, посвідченої нотаріусом Боковського нотаріального округу Ростовської області Бондаренко Н.В. від 13.10.2016 року, вбачається, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, тимчасово проживає в Російській Федерації і місцем її постійного проживання та реєстрації є АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З 01.05.2014 року Тлумацьке об'єднане УПФУ Івано-Франківської області припинило виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» у зв'язку із неотриманням позивачкою пенсійних виплат понад шість місяців.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 за довіреністю, в інтересах своєї довірительки подала до Тлумацького об'єднаного УПФУ Івано-Франківської області заяву від 06.03.2017 р. про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з травня 2014 р., а також просила роз'яснити причину зупинки виплати пенсії (а.с. 4). До заяви була додана копія нотаріально посвідченої довіреності.

Однак відповідач листом від 20.03.2017 року № 23/АСС/-15 відмовив в поновленні виплати пенсії у зв'язку з необхідністю особистого подання ОСОБА_1 або її законним представником заяви про поновлення виплати пенсії (а.с. 5-6).

Враховуючи те, що Тлумацьке об'єднане УПФУ Івано-Франківської області припинило виплату пенсії позивачці ОСОБА_1 з 01.05.2014 р., а з позовною заявою представник позивачки - ОСОБА_2 звернулась до суду лише 03.04.2017 року, тобто позовні вимоги за період з 01.05.2014 р. по 02.10.2016 року включно заявлені після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виплати пенсії позивачці ОСОБА_1 припинились з 01 травня 2014 р., Закони України, які стосувались соціальних виплат, були опубліковані та перебували в загальному доступі, отже, позивачката її представник мали змогу дізнатись (повинні були дізнатись) про порушення її прав.

Окрім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

З наведеного визначення вбачається, що пенсія це періодична виплата, а отже про порушення свого права позивачка або її представник, яка отримувала пенсію згідно довіреності, повинні були дізнатися з моменту першого неотримання пенсійної виплати, тобто з травня 2014 р.

Аналогічної позиції притримується і Вищий адміністративний суд України, зокрема, в Ухвалі від 02 грудня 2014 року по справі № 372/4537/14-а.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Враховуючи викладене, положення ч. 2 ст. 99 КАС України, а також те, позивачка та її представник знали про припинення виплати позивачці пенсії з 01.05.2014 року, проте жодних дій з приводу її поновлення не вчиняли, а представник позивачки, звернувшись до суду з позовом 03.04.2017 року, пропустила строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів позивачки ОСОБА_1 за період 01.05.2014 р. по 02.10.2016 року, позивачкою та її представником клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду не заявлялося, належних та допустимих доказів поважності пропуску строку звернення до суду не надавалось і поважних причин на його поновлення судом не встановлено, тому позовні вимоги за період з 01.05.2014 р. по 02.10.2016 року слід залишити без розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Зі змісту ч.3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст. 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч.3 ст. 25 Конституції України).

Таким чином, право особи на забезпечення її у старості є невідчужуваним і непорушним, гарантується Конституцією України та реалізовано, зокрема, через норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка, тимчасово проживаючи в Російській Федерації, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання, про що вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009, яке є безумовною підставою для поновлення та виплати пенсії позивачу як особі, яка проживає за межами України.

З матеріалів справи встановлено, що 13.10.2016 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси, в тому числі отримувати в відділеннях зв'язку с. Олешів Тлумацького району Івано-Франківської області належну їй пенсію та іншу допомогу з травня 2014 року. Довіреність посвідчена нотаріусом Боковського нотаріального округу Російської Федерації Бондаренко Н.В. та дійсна протягом трьох років (а.с. 7).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, проводиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені в статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року, визначено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок пенсії) та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) та виплати пенсій передбачено, що заява про призначення (поновлення) пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (п.5 Порядку).

Зважаючи на відсутність іншого нормативно-правового акту, що регулює порядок відновлення виплати пенсії особам, які виїхали на тимчасове місце проживання за межі України, застосуванню підлягають приписи діючого Порядку № 22-1, відповідно до яких для поновлення виплати пенсії особа має подати заяву особисто або через представника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п.51 цього рішення).

У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст.1 Першого протоколу до конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковим для виконання Україною відповідно до ст. 46 конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до ст. 17 закону від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, а держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Аналогічної позиції дотримується і ВАСУ, який в своїй Ухвалі від 27.01.2016 року К/800/34272/15 зазначив, що подання заяви від імені пенсіонера належним його представником, не може бути підставою для відмови в поновленні пенсійних виплат.

Також ВСУ переглядаючи справу про визнанні дій УПФУ неправомірними та зобов'язання провести поновлення раніше призначеної пенсії особі, від імені якої в УПФУ звертався представник пенсіонера по довіреності (Постанова від 06.10.2015 р. № 816/4505/14), не висловив жодних заперечень щодо правомірності такого звернення.

Частиною 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною відмову відповідача у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов'язання відповідача поновити та виплатити вказану пенсію ОСОБА_1, починаючи з 03.10.2016 року, та вважає за необхідне задовольнити їх в цій частині, оскільки дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачці з 01.05.2014 року та щодо відмови позивачці в поновленні їй виплати пенсії за поданою її представником 06.03.2017 року заявою є неправомірними, а тому, з метою захисту порушених прав та інтересів позивачки слід зобов'язати відповідача поновити виплату раніше призначеної пенсії та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 03.10.2016 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням вищенаведеного, з відповідача (за рахунок бюджетних асигнувань) слід стягнути на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,0 грн. (квитанція № 2 від 03.04.2017 р., а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 2, 9, 10, 11, 94, 99, 100, 128, 159, 160, 163, 167 КАС України, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити пенсію за період з 01.05.2014 р. по 02.10.2016 року включно залишити без розгляду, у зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Решту позовних вимог задовольнити.

Визнати протиправною відмову Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком за заявою її представника ОСОБА_2 від 06.03.2017 року.

Зобов'язати Тлумацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 03.10.2016 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з бюджетних асигнувань Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені нею по сплаті судового збору у розмірі 640,0 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча Н.І. Лущак