Справа № 522/1681/17
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/1681/17
Провадження № 2-а/552/1086/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Короткової Регіни Володимирівни, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій противоправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача лейтенанта поліції Короткової Р.В., Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР №171462.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 12 січня 2017 року лейтенантом поліції Коротковою Р. В. відносно неї винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР №171462 (надалі - Постанова). Однак викладена у оскаржуваній Постанові суть адміністративного правопорушення не відповідає реальним обставинам справи. Так, в постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що водій здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору. Позивач вказує, що в дійсності зупинилась на червоний сигнал світлофору та дочекавшись увімкнення зеленого сигналу світлофору виконала лівий поворот здійснивши проїзд перехрестя. Через ожеледицю (-6 СО) на дорозі, вірогідно здійснила зупинку за стоп-лінією, однак зв'язувати це точно не було можливості внаслідок того, що через сніг та бруд дорожня розмітка не була видимою. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається також на порушення встановленого законом порядок притягнення до адміністративної відповідальності, що позбавило її можливості надати пояснення з усіх обставин справи для залучення їх до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також заперечувати проти накладення на неї стягнення за порушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Крім того, Позивачем також зазначено, що лейтенант поліції Короткова Р.В. при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення порушила вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, а саме не з'ясувала всі обставини справи та не дотрималась процесуального порядку розгляду справи. За таких обставин, просить визнати протиправними дії лейтенанта поліції Короткової Регіни Володимирівни з прийняття постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 171462 від 12.01.2017 р., та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №171462 і закрити справу.

В судовому засіданні позивач просила провести судове засідання без фіксації судового процесу.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до п. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що 12 січня 2017 року лейтенантом поліції Коротковою Р. В. відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР №171462 (надалі - Постанова). Як вбачається з Постанови підставою накладення адміністративного стягнення став той факт, що позивач, керуючи транспортним засобом Lexus RX 400, номерний знак НОМЕР_1, 12 січня 2017 року о 22 год. 15 хв. в м. Одеса, Фонтанська дорога, 15А здійснила проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, порушивши вимоги п. 8.7.3. е ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2. ст. 122 КУпАП.

Зі змісту Постанови вбачається також, що позивач заперечував вчинення дій щодо порушення правил дорожнього руху, про що надав письмові пояснення, вказуючи на вагомі обставини, яким, як видно з постанови в справі про адміністративне правопорушення, жодної оцінки відповідачем дано не було.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини перша-друга статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що зазначено у статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Судом встановлено, що на жоден з цих доказів у оскаржуваній постанові посилання немає.

Матеріали справи також не містять жодних належних та допустимих доказів підтверджуючих здійснення правопорушення з боку позивача, який, у свою чергу, будь-які порушення зі свого боку заперечує, а можливість зібрання таких доказів втрачена.

Виходячи з норм, викладених у статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суб'єкт владних повноважень, відповідач у справі, зобов'язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані: на користь відповідача чи навіть позивача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ч. 5 ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі. Такі ж вимоги містяться у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх справ № 1376 від 06 листопада 2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року № 1496/27941.

Незважаючи на приписи вказаних норм відповідач у справі, не склав протокол про адміністративне правопорушення, чим порушив процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та не з'ясував усіх обставин справи, що мали важливе значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Жодних доказів, які б спростовували позицію ОСОБА_1 та підтверджували, що остання допустила порушення Правил дорожнього руху, відповідач суду не представив та судом під час розгляду справи не здобуто.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За вищевказаних обставин, враховуючи вказане, зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 72 КАС України та відсутність обґрунтування відповідачем правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, скасувавши постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №171462 від 12.01.2017 року, а в іншій частині позову відмовити.

На підставі ст. ст. 22, 33, ч. 1 ст. 122, 245, 247, 251, 252, 256, 258, 276, 280, 283, 292, 293 КУпАП, керуючись ст. ст. 71, 128, 171-2, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Короткової Регіни Володимирівни, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій противоправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №171462 скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2ст. 122 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання постанови суду.

Суддя

22.05.2017