Справа № 2-а-2369/09/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

26 травня 2017 р. Справа № 2-а-2369/09/0270

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі

за позовом: управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці

до: публічного акціонерного товариства "Вінницький завод "Металіст"

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом управління Пенсійного фонду України у Замостянському районі м. Вінниці до відкритого акціонерного товариства "Вінницький завод "Металіст" про стягнення заборгованості.

Постановою від 20 липня 2009 року суд задовольнив указаний позов повністю: стягнув з відкритого акціонерного товариства "Вінницький завод "Металіст" на користь управління Пенсійного фонду України в Замостянському районі м. Вінниці заборгованість з відшкодування витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 38416 грн. 58 коп. На виконання вказаної постанови, що набрала законної сили, 29 січня 2014 року Вінницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист.

На виконання вказаної постанови, що набрала законної сили, 29 січня 2014 року Вінницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист.

Ухвалою суду від 01 квітня 2014 року замінено сторін їх правонаступниками: позивача - управління Пенсійного фонду України у Замостянському районі м. Вінниці на управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, відповідача - відкрите акціонерне товариство "Вінницький завод "Металіст" на публічне акціонерне товариство "Вінницький завод "Металіст".

27 квітня 2017 року за вх. № 9760 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява від представника управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про поновлення строку для предявлення виконавчого листа в порядку ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України.

В судовому засіданні представник УПФУ в м. Вінниці подану заяву підтримала та просила задовольнити з мотивів, викладених у письмовій заяві.

Представник ПАТ "Вінницький завод "Металіст" проти задоволення вказаної заяви заперечував та просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у наданих суду письмових запереченнях.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Положеннями ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені строки, в які виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання.

Водночас, перебіг строку пред'явлення виконавчих листів, виданих судами, передбачений ч. 2 ст. 22 Законом України "Про виконавче провадження", а саме: "з наступного дня після набрання рішенням законної сили; з наступного дня після закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення; з наступного дня після постановлення судового рішення в разі, якщо судове рішення підлягає негайному виконанню". Згідно з ч. 2 ст. 24 цього ж Закону стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За правилами ч. 1 ст. 261 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визначених судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Відтак, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання може бути поновлений, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, перелік таких причин законодавчо не визначений, їх наявність чи відсутність суд розцінює у кожній конкретній ситуації за своїм внутрішнім переконанням.

Суд під час розгляду питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання досліджував причини пропуску такого строку та їх поважність.

З пояснень представника заявника суд зясував, що 29 липня 2009 року управління Пенсійного фонду зверталося до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою про видачу виконавчого листа, однак останній виданий не був у зв'язку з оскарженням постанови суду від 20 липня 2009 року. Представник УПФУ в м. Вінниці зазначає, що 27 січня 2014 року під час ознайомлення з матеріалами справи представник позивача дізнався, що ухвалою від 10 листопада 2011 року Вищий адміністративний суд України залишив без змін постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2010 року. Згодом 27 січня 2014 року, як повідомляє представник УПФУ в м. Вінниці, позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою про видачу виконавчого листа, який отримав 03 лютого 2014 року. Оскільки строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання (до 14 жовтня 2013 року) закінчився, УПФУ в м. Вінниці звернулося до суду з цією заявою.

На переконання суду, отримання виконавчого листа позивачем після спливу строку на його пред'явлення до виконання не є поважною підставою для поновлення такого строку з огляду на таке.

Заявник вважає поважною причиною пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання відсутність у нього інформації про апеляційний та касаційний розгляд справи та про результати такого розгляду.

Проте, як зазначає сам представник УПФУ в м. Вінниці, про оскарження постанови суду йому було відомо ще на момент першого звернення (29 липня 2009 року) з заявою про видачу виконавчого листа. Заявник не навів суду доказів того, що він був позбавлений можливості дізнатися про хід розгляду апеляційної скарги, а відтак і про результати апеляційного та касаційного розгляду раніше, ніж 27 січня 2014 року, тобто дня, коли ознайомився з матеріалами справи.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд також керується частиною 2 статті 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а також статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип, як наголошує Євросуд, означає, що: "жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки з цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру" (п. 52 рішення Євросуду по справі "Рябих проти Росії") .

Європейський Суд з прав людини наголошує, що правова система багатьох держав-членів Ради Європи передбачає можливість продовження процесуальних строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, то таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку перебуває, як зазначає Європейський Суд з прав людини, в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від національних судів вимагається вказувати підстави перегляду рішення. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27 рішення Євросуду по справі "ОСОБА_3 проти України"). Тому у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

З урахуванням наведеного, а також того, що протягом тривалого часу з дня набрання законної сили судовим рішенням (постанови у справі № 2-а-2369/09-/0270) УПФУ в м. Вінниці не здійснювало без поважних причин жодних заходів для отримання виконавчого листа, суд доходить висновку про відсутність підстав для поновлення УПФУ в м. Вінниці пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст.ст. 8, 14, 186, 254, 257, 261 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Чернюк Алла Юріївна