Справа № 815/6128/16
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6128/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Одеса

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.

при секретарі судового засідання - Сидоренко Ю.С.

за участю сторін:

представник позивача - ОСОБА_1 (за дорученням)

представник відповідача - Шамота О.В. (за довіреністю)

представник третіх осіб - Твардовський О.В. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Визирське джерело", Візирська сільська рада про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Визирське джерело", Візирська сільська рада про:

визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відмови у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів),

зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів),

скасування наказу №15-10246/13-16-СГ від 29.11.2016 року, виданого ГУ Держгеокадастру в Одеській області на ім'я КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради про надання дозволу КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 90,00 га, із цільовим призначенням - для створення громадського пасовища.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відмовило у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з мотивів, не передбачених ст. 123 Земельного кодексу України. Етап надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки врегульований положеннями ч. 7 ст. 118 та ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України і не передбачає окремого погодження (розгляду) місцевими радами (за винятком ситуації, коли саме такі ради розпоряджаються відповідними землями). Позивач перший подав заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів) і підстав для відмови у розроблені проекту землеустрою в Головного управління Держгеокадастру в Одеській Області не було, у зв'язку із чим, рішення про надання дозволу № 15-10246/13-16-СГ від 29.11.2016 року КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, має бути скасоване.

Представник позивача в судовому засіданні 16.05.2017 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулось 16.05.2017 року, проти позову заперечував в обґрунтування заявленої правової позиції надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що дорученням Віце-прем'єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 № 37732/0/1-14 зобов'язано Держземагентство України вказано забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих ради питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. На виконання цього доручення наказом Держземагенства України від 15.10.2014 р. № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р." введено в дію рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року (протокол засідання № 2) № 2/1. Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності. Відповідно до п. 2 протоколу засідання № 2 від 14.10.2014 начальникам головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за звернення юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року, забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. На виконання вищевказаного доручення, рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1 Головним управлінням здійснюється направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. За наслідками розгляду звернення Визирською сільською радою Лиманського району Одеської області прийняте рішення від 28.10.2016 р. прийнято рішення про відмову, у зв'язку з тим, що земельна ділянка, яка вказана на графічних матеріалах доданих позивачем до клопотання входить в земельний масив, який використовується мешканцями села, як громадські пасовища і на теперішній час сільською радою вживаються заходи для оформлення за громадою права постійного користування. Отже, відповідач діяв в межах наданих повноважень та у відповідності до приписів чинного законодавства.

Представник третіх осіб в судовому засіданні 16.05.2017 року заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених в запереченнях Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області та КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради, в яких зазначено, що Держгеокадастр фактично надавши свій дозвіл на розроблення проектної документації щодо відведення даної земельної ділянки шляхом "мовчазної згоди" на користь КП "Визирське джерело" ще 12.09.2016 року, (тобто задовго до звернення позивача) позбавлений права розглядати будь-які інші клопотання відносно земельної ділянки по якій вже було надано дозвіл, у зв'язку з тим, що КП "Визирське джерело" вже отримало право власності на "правомірне очікування" на отримання земельної ділянки в користування (за умови відсутності підстав для відмови згідно з ч. 13 ст.123 ЗК України), якого вона може бути позбавлена з підстав передбачених ч. 13 ст.123 ЗК України, тобто у разі невідповідності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки "вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів".

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позиції сторін, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

ОСОБА_4, військовослужбовець Збройних Сил України, учасник АТО, 11.10.2016 року відповідно до Закону України від 22.10.1993 року № 3552-ХІІ (зі змінами) "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, як учаснику АТО, для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території, яка належить Визирській сільській раді Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту).

07.11.2016 року позивач отримав від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області лист від 07.11.2016 року за № В-15307/0-6266/6-16 з відмовою в наданні дозволу, яка мотивована тим, що на виконаній доручення Віце-Прем'єр-Міністра-Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 №37732/0/1-14, рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1, Головним управлінням здійснюється направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі згоди на розроблення документації із землеустрою.

За результатом розгляду звернення Визирською сільською радою прийняте рішення від 28.10.2016 № 321-VII про відмову у погоджені питання про надання позивачу дозволу на розробку проектів землеустрою у зв'язку з тим, що земельна ділянка, яка вказана на графічних матеріалах доданих позивачем до клопотання входить в земельний масив, який використовується мешканцями села, як громадські пасовища та на теперішній час сільською радою вживаються заходи для оформлення за громадою права постійного користування.

02.06.2016 Визирською сільською радою Лиманського району Одеської області прийнято рішення № 204-VІІ (зі змінами), про створення на земельній ділянці громадських пасовищ та зобов'язано комунальне підприємство "Визирське джерело" звернутись до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення відповідного проекту землеустрою. Клопотання наразі перебуває на розгляді у Головному управлінні Держгеокадастру в Одеській області.

Крім того, судом встановлено, що до Визирської сільської ради 11.05.2016 року за вх. №162/02-15 звернулась з депутатським зверненням депутат 7-го скликання Козьміна О.В. щодо майбутнього сільського життя та можливості ведення подвірного господарства. Це звернення було подано на підставі прохання жителів с. Визирка, в якому вони просили дослівно: "довести до відома голови села та сесії нашу занепокоєність за наше майбутнє та за подальшу долю наших дітей і сімей. Треба поставити це питання на розгляд депутатів нашого села, з якими Ви обиралися та люди виразили Вам нашу довіру. Треба розробити та довести нам до відома зрозумілий план пасовищ та перспективу розвитку нашого сільського життя, вважаючи на те, що ми село, а не місто, в нас є право на наш сільський уклад та традиції наших батьків".

Враховуючи звернення депутата Визирської сільської ради та факту відсутності пасовищ в межах села Визирка, також і відповідно до Генерального плану села Визирка, у зв'язку з тим, що дана земельна ділянка не ввійшла в розпаювання земель колгоспу ім.Чапаєва та знаходяться в охоронній зоні магістрального аміакопроводу "Тольяті-Одеса" (ОПЗ), з метою створення громадського пасовища, керуючись частиною 2 статті 34 Земельного кодексу України, яка передбачає, що "органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища", Сільрадою 02.06.2016 року було прийнято рішення № 204- VІІ про створення громадського пасовища на території Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтованою площею 90.00 га з одночасною передачею земельної ділянки до комунальної власності.

30.06.2016 року рішенням № 226-VІІ "Про внесення змін до рішення Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 02.06.2016 року № 204-VІІ "Про розгляд депутатського звернення депутата Козьміної О.В." було зобов'язано Комунальне підприємство "Визирське джерело" Визирської сільської ради звернутись до Держгеокадастру з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки для створення громадського пасовища на території Визирської сільської ради (за межами с. Визирка), орієнтованою площею 90,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Так, на підставі рішень сільради (рішення від 02.06.2016 р. № 204- VІІ "Про розгляд депутатського звернення депутата Козьміної О.В.", рішення від 30.06.2016 року №226-VІІ "Про внесення змін до рішення Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 02.06.2016 року №204-VІІ "Про розгляд депутатського звернення депутата Козьміної О.В."), КП "Визирське джерело" 05.07.2016 року за вих. №52/1 надіслало на адресу відповідача клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки, орієнтованою площею 90.00 га для створення громадського пасовища із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться на території Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами с.Визирка).

Також лист був надісланий і Сільрадою 10.08.2016 року за вих. №02-17/864 з проханням посприяти в надані дозволу КП "Визирське джерело" щодо розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки.

КП "Визирське джерело" зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

29.11.2016 року ГУ Держгеокадастру в Одеській області виданий дозвіл № 15-10246/13-16-СГ на ім'я КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради про надання дозволу КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 90,00 га, із цільовим призначенням - для створення громадського пасовища.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно приписів ст. 14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Положеннями ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 вказаного Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Положеннями ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма цієї статті).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

У той же час, зі змісту пункту 1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014" від 15.10.2014 № 328, підпункту 2.6 пункту 2 наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.06.2015 № 95 та пунктом 1 доручення Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 №37732/0/1-14 вбачається, що останніми з метою забезпечення децентралізації влади, збільшення повноважень органів місцевого самоврядування з управління територіями та підвищення ефективності територіального планування та якості управлінських рішень органів місцевого самоврядування передбачено з 15.10.2014 направлення головними управліннями Держземагентства в областях та місті Києві на розгляд місцевих рад звернень юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

При цьому, вказаним рішеннями передбачено, що перевірка таких звернень органами місцевого самоврядування відбувається виключно у межах приписів частини сьомої статті 118 та частини третьої статті 123 Земельного кодексу України, без надання додаткової документації.

Відтак, запровадження законодавчими положеннями вказаної процедури перевірки органами місцевого самоврядування звернень юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою не створює додаткових передмов для заявників для отримання даної згоди.

Крім того, суд звертає увагу, що положеннями підпунктів 3 та 8 пункту "б" частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження як координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Разом з тим, делегованими повноваженнями, у розумінні статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування", є повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.

Отже, положеннями Закону України "Про місцеве самоврядування" органам місцевого самоврядування надано повноваження органів виконавчої влади в частині координації діяльності місцевих органів земельних ресурсів та підготовки висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, що за своїм змістом відповідає повноваженням, якими органи місцевого самоврядування наділені приписами оскаржуваних рішень.

Також, слід зазначити, що вказане рішення прийнято на виконання Концепції реформування місцевого самоврядування та територіальної організації влади в Україні, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.04.2014 №333-р, якою серед завдань реформи визначено, зокрема, досягнення оптимального розподілу повноважень між органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади.

На підставі вищевикладеного, Визирською сільською радою прийняте рішення від 28.10.2016 № 321-VII про відмову у погоджені питання про надання дозволу на розробку проектів землеустрою у зв'язку з тим, що земельна ділянка, яка вказана на графічних матеріалах доданих до клопотання входить в земельний масив, який використовується мешканцями села, як громадські пасовища та на теперішній час сільською радою вживаються заходи для оформлення за громадою права постійного користування.

Крім того, з урахуванням статей 1, 2, 6, 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об'єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Прийняття рішення про передачу земельної ділянки в приватну власність із земель комунальної власності поза межами, визначеної компетенції позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже спірні правовідносини, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого надано дозвіл на розробку проектної документації, такому суспільному інтересу відповідає.

У спірних правовідносинах, "суспільним", "публічним" інтересом є задоволення суспільної потреби (громади) у захисті права власності на землю Українського народу, національного багатства України та як джерела задоволення потреб суспільства в земельних ресурсах. "Суспільний", "публічний" інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування.

В питаннях оцінки "пропорційності" Європейський суд з прав людини, як і в питаннях наявності "суспільного", "публічного" інтересу, також визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за виключенням випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах "Спорронґ і Льоннорт проти Швеції", "Булвес" АД проти Болгарії").

Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах 16 грудня 2015 року розглянув справу № 6 - 2510 цс 15. Дійшов висновку, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід оцінювати три критерії на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу.

Принцип "пропорційності" передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

З метою дотримання вказаних принципів відповідно до статей 15-1, 122 Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій", Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, Положення про головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 03.03.2016 № 26 (із змінами), наказу Держгеокадастру від 15.05.2015 № 68 "Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру в Одеській області", враховуючи лист Держгеокадастру від 27.01.2016 № 22-28-0.13-1364/2-16, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було прийнято:

- наказ від 12.02.2016 № 25 "Про резервування земельних масивів на території Одеської області для забезпечення потреб військовослужбовців - учасників антитерористичної операції та членів родин військовослужбовців, загиблих у ході її проведення";

- наказ від 26.09.2016 № 150 "Про внесення змін в додаток 1 до наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12.02.2016 № 25", яким було зарезервовано земельні масиви за межами населених пунктів на території Одеської області для забезпечення потреб військовослужбовців - учасників антитерористичної операції та членів родин військовослужбовців, загиблих у ході її проведення.

На даний момент є чинними та не скасовані у судовому порядку прийняті Визирською сільською радою рішення від 02.06.2016 р. № 204- VІІ "Про розгляд депутатського звернення депутата Козьміної О.В.", рішення від 30.06.2016 року №226-VІІ "Про внесення змін до рішення Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 02.06.2016 року №204-VІІ "Про розгляд депутатського звернення депутата Козьміної О.В." та рішення від 28.10.2016 № 321-VII про відмову у погоджені питання про надання дозволу на розробку проектів землеустрою.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів) та при прийнятті наказу № 15-10246/13-16-СГ від 29.11.2016 р. діяв у спосіб та в межах наданих повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Визирське джерело", Візирська сільська рада про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Визирське джерело", Візирська сільська рада про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відмови у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів), зобов'язання Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів), скасування наказу №15-10246/13-16-СГ від 29.11.2016 року, виданого ГУ Держгеокадастру в Одеській області на ім'я КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради про надання дозволу КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 90,00 га, із цільовим призначенням - для створення громадського пасовища - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 22.05.2017 року.

Суддя Я.В. Балан

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Визирське джерело", Візирська сільська рада про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відмови у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів), зобов'язання Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів), скасування наказу №15-10246/13-16-СГ від 29.11.2016 року, виданого ГУ Держгеокадастру в Одеській області на ім'я КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради про надання дозволу КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 90,00 га, із цільовим призначенням - для створення громадського пасовища - відмовити.

22 травня 2017 року.