Справа № 372/1259/16-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/1259/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Зінченко О.М. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А
22 травня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Коротких А.Ю.,
суддів: Ганечко О.М.,
Літвіної Н.М.,
при секретарі: Козуб А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Київського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Постановою Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з`ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників сторін, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову строкову службу з 20 квітня 1980 року по 10 травня 1981 року в Республіці Афганістан та отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується копією військового квітка та довідкою Обухівського районного військового комісаріату Київської області.
Під час проходження військової служби в Республіці Афганістан отримав множинні осколочні поранення м`яких тканин голови, контузію.
28 серпня 2007 року протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №658 було встановлено причинний зв`язок поранення, контузії з виконанням обов`язків військової служби в Республіці Афганістан, що підтверджується копією витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку.
20 вересня 2007 року комісією МСЕК з 20 вересня 2007 року позивачу була довічно встановлена друга група інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії, що підтверджується копіює довідки до акта огляду МСЕК.
27 вересня 2012 року позивач отримав посвідчення інваліда війни другої групи серії НОМЕР_1 , що підтверджується копією вказаного посвідчення.
В 2016 році позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги, що підтверджується його заявою.
29 лютого 2016 року листом № 2/5/556 Київський обласний військовий комісаріат вказану заяву з необхідними документами направив у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, для нарахування і виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
04 травня 2016 року Обухівський районний військовий комісаріат Київської області надав позивачу відповідь №1277, в якій Департамент фінансів Міністерства оборони України відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що позивачу встановлено інвалідність пізніше ніж через три місяці після його звільнення з військової служби.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон України № 2011-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «…допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги…».
Друга група інвалідності була встановлена позивачу з 20 вересня 2007 року, а тому він має право на допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».
Пунктом 1 даної постанови затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги, а пунктом 2 постанови визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Відповідно до пп.4 п.2 порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» «Одноразова грошова допомога виплачується: військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається: для військовослужбовців строкової служби - за максимальним посадовим окладом за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення».
Право на отримання одноразової грошової допомоги, у розумінні Закону України № 2011-XII, не пов`язується з часом та місцем звільнення з військової служби, а пов`язується із фактом та часом встановлення інвалідності військовослужбовцю, який звільнений з військової служби, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року у справі №21-446а14, від 21 квітня 2015 року у справі №21-135а15, від 10 березня 2015 року у справі №21-563а14.
Матеріалами справи безспірно підтверджено, що захворювання позивача пов`язані із виконанням ним обов`язків військової служби в Республіці Афганістан, з 20 вересня 2007 року позивачу була встановлена ІІ група інвалідності довічно.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2016 року без змін.
Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено 24 травня 2017 року.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.