Справа № 216/2437/16-а(2-а/216/60/16)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2017 рокусправа № 216/2437/16-а(2-а/216/60/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправною дії зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила:

- визнати неправомірними дії Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_2 у призначені пенсії за віком після досягнення 50 років;

- зобовязати Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_3 пенсії з моменту досягнення солодкою С.М. 50-річного віку, тобто з 25.12.2015 року.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною відмову Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства. Зобов'язано Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства відповідно до абзацу 4 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно її звернення за пенсією, з дотриманням ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 26 грудня 2015 року. В іншій частині в позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, 04 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулась до УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою, в якій просила призначити їй достроково пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства, на підставіст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення»та п. 3розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.59).

Відповідач листом від 16.02.2016 року № С12-16 відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком оскільки її син ОСОБА_4 визнаний інвалідом у восьмирічному віці.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем безпідставно було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах як матері інваліда з дитинства, та враховуючи приписи ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суд першої інстанції дійшов висновку щодо часткового задоволення позову і зобовязав призначити ОСОБА_1 пенсію за віком як матері інваліда з дитинства, починаючи з 26.12.2015 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Відповідно до ч. 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» тимчасово, до прийняття відповідного Закону жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, ця редакція Закону чинна на момент звернення позивача до суду.

Відповідно до п.п. 5 п. 2.1.Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).

Відповідно до п.2.18.Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1) визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Отже, з наведених норм права вбачається, що законом не передбачена вимога про те, що сама інвалідність дитини інваліда з дитинства повинна настати саме до 6 років, також не передбачена вимога для призначення пенсії, як обов'язковість визнання дитини інвалідом до 6-ти річного віку. В законі визначена лише вимога про виховання такої дитини до шести років.

Також, відповідно до п.п. 5 п. 2.1. Постанови № 22-1, у якості документів, які необхідно додати до заяви про призначення пенсії визначено лише документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом.

Як свідчать наявні у справі докази, зазначені документи надавалися відповідачу разом із заявою про призначення пенсії.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 25 грудня 2015 року досягла 50-ти річного віку, має загальний страховий стаж роботи 19 років 9 місяців (а.с. 5-10) та є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у восьмирічному віці, на підставі медичного висновку дитячої лікарні №3 від 25 січня 2000 року визнаний інвалідом з дитинства з діагнозом вроджена коагулопатія Хвороба Віллебранда (а.с.62).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 мешкає разом з батьками за адресою: вул. Камо, 11/34, м. Кривий Ріг.

Колегія суддів критично розцінює посилання відповідача в апеляційній скарзі як на підстави для відмови в призначені ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, на медичний висновок від 25.03.2000 року № 3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким останнього було визнано дитиною-інвалідом в 8-ми річному віці та на відповідь КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» від 17.12.2015 року № 2053, в якій зазначено, що згідно переліку медичних показань № 175 від 05.12.1991 року, № 154/471/516 від 08.11.2001 року розділу Х п.3 ОСОБА_4 не міг бути дитиною-інвалідом, оскільки вони спростовуються наступним.

Так, у листі Державної установи «Інститут гематології та трансфузіології НАМН України» від 17.01.2017 року № 333 зазначено, що достовірно встановити наявність у дитини хвороби Віллебранда можливо, починаючи з першого року життя. Діагноз «Хвороба Віллебранда, легка форма» був встановлений ОСОБА_4 у січні 2000 року, коли йому було вісім років. Хвороба має вроджений характер. Цей діагноз був би встановлений і у разі направлення до інституту у віці до шести років, починаючи з віку в один рік. Показники лабораторного обстеження не викликають сумніву щодо наявності у хворого ОСОБА_4 вродженої форми хвороби Віллебранда.

Колегія суддів, враховуючи вищенаведене доходить висновку, що ОСОБА_1 є матір'ю інваліда з дитинства, виховувала його до цього віку, досягла 50 років та має не менше 15 років страхового стажу, що є підставою для призначення їй дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства відповідно до абзацу 4 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно її звернення за пенсією, з дотриманням ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 26 грудня 2015 року .

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2017 року по справі №216/2437/16-а(2-а/216/60/16) залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай