Справа № 505/387/17
Суддя: Тітова Т. П.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 505/387/17
Провадження № 2-а/493/9/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Тітової Т.П.

при секретарі Сирота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання неправомірними дій щодо обмеження граничного розміру пенсії за вислугу років, що підлягає виплаті та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області та просить визнати неправомірними дії та рішення щодо обмеження виплати йому пенсії у розмірі 10740 грн.; зобов'язати Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити йому виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року в розмірі 90% від середнього заробітку на підставі довідки виданої прокуратурою Одеської області № 243 від 29.02.2016 року без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю у розмірі пенсії за минулий час з 01.01.2016 року, з урахуванням раніше проведених виплат; судові витрати покласти на відповідача.

Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, вказані положення п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосуються порядку призначення пенсії прокурора у разі реалізації ним права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначених пенсій, оскільки процедури призначення і перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому скасування нарахування пенсії за спеціальними законами з 01.06.2015 року на подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість перерахунку пенсії, призначеної раніше у відповідності до діючих на час її призначення норм ЗУ «Про прокуратуру». При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені ЗУ № 3668-VI зміни до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам, але не «звуженню» вже призначених.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, пославшись на те, що згідно ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року максимальний розмір пенсії колишнім працівникам прокуратури обмежений та не може перевищувати 10740 грн. ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року у ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» ч. 18 викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМУ. Отже починаючи з 01.01.2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх працівників прокуратури. Така підстава для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників відсутня в новій редакції ч. 18 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано КМУ.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Судом встановлено, що позивач працював на прокурорсько-слідчих посадах в прокуратурі Одеської області.

07.09.1999 року йому була призначена пенсія відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру».

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2016 року визнано неправомірними дії та рішення управління Пенсійного фонду України у Котовську та Котовському районі Одеської області від 17.03.2016 р. № 12/П-2 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії; зобов'язано Котовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2016 року відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в розмірі 90 % від середнього заробітку на підставі довідки, виданої прокуратурою Одеської області № 243 від 29.02.2016 року.

На виконання рішення суду, позивач звернувся з відповідною заявою до Котовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо проведення перерахунку та 15.09.2016 р. отримав відповідь, згідно якої було проведено перерахунок пенсії за рішенням суду з 01.01.2016 р. по 31.07.2016 р. Розрахунок проводився у розмірі 90 % від заробітку, основний розмір пенсії від середнього заробітку склав 15369,23 грн., пенсія з обмеженням призначена з 01.01.2016 р. у розмірі 10740 грн. відповідно до ч. 15 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 року позивачу відмовлено в задоволенні заяви мотивуючи тим, що обмеження максимальним розміром пенсії позивача не було предметом спору та питання щодо можливості застосування до спірних правовідносин ст. 2 ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» судом не розглядалося та не вирішувалося

Тому було зазначено, що роз'яснення судового рішення шляхом доповнення змісту резолютивної частини словами «без обмеження граничного розміру пенсії» є неможливим, оскільки дане виправлення змінить зміст постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2016 року по суті, що є неприпустимим».

У зв'язку з прийняттям ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 08.12.2014 року з 01.01.2015 року зазнали змін норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, а саме ч. 18 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», викладено в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

З 01.04.2015 року ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено зміни до ЗУ «Про прокуратуру», зокрема визначено максимальний розмір пенсії.

З набранням чинності ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року закон від 05.11.1991 року втратив чинність крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абзацу першого ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), ст. 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст. 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст. 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Приписами ч. 15 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, встановлено обмеження максимального розміру пенсії колишнім працівникам прокуратури.

Ч. 20 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» визначено, що порядок та умови перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідного нормативно-правового акту на момент звернення позивача до пенсійного органу не прийнято.

Таким чином на теперішній час чинні норми законодавства, що визначають підстави, умови та порядок перерахунку відсутні.

Зміни, внесені ЗУ № 76 від 28.12.2014 року до ч. 18 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» № 1789 та до ч. 20 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» № 1697, неконституційними не визнавались і не скасовувались.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу без обмеження граничного розміру пенсії на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Так, у п. 2.1 рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2 рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

У рішенні «Ейрі проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Великода проти України» зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

У Рішенні Конституційного Суду України № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги, Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п. 3 ст. 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Отже, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Також, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, враховуючи те, що ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року є чинним, та беручи до уваги позицію Конституційного Суду України, і оскільки саме Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходи щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а наслідки внесення змін до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням не відносяться до компетенції відповідача.

За таких обставин, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», ЗУ «Про прокуратуру», ст. ст. 159, 160, 161, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання неправомірними дій щодо обмеження граничного розміру пенсії за вислугу років, що підлягає виплаті та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Балтський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

С У Д Д Я: