Справа № 338/440/17
Суддя: Круль І.В.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/440/17

26 травня 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря Матлюк Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Богородчани справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_2 до поліцейського Богородчанського ВП ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до поліцейського Богородчанського ВП ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи позовні вимоги тим, що 06.03.2017 року відповідач незаконно склав постанову АР № 398861 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КупАП, вказавши, що 06 березня 2017 року, біля 10 год 15 хв., на автодорозі Мукачево-Львів 297 км. керував автомобілем НОМЕР_1 без ввімкненого світла фар за населеним пунктом. На висловлені заперечення та пояснення інспектор поліції не реагував, не представив докази, взяв документи та пішов до свого автомобіля. Через деякий час віддав документи. 08 квітня 2017 року поштовим зв'язком отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження Богородчанським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про сплату 850 грн. штрафу та копію постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач в судове засідання не з'являється, в поданій заяві позов підтримав з наведених в позовній заяві мотивів, просить задовольнити.

Відповідач в судові засідання не зявляється, будучи належно повідомлені про час і місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні їй відповідати.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і обєктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

06 березня 2017 року біля 10 год 15 хв., позивач керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався на автодорозі Мукачево-Львів 297 км.в. Цього ж дня, відповідач склав постанову серії АР № 398861 в справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 за ч. 2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що керував автомобілем НОМЕР_1 без ввімкненого світла фар за населеним пунктом та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Вказана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Дана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем адміністративного порушення за ч. 6 ст.121 КУпАП,.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові немає. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

З матеріалів справи не видно, що такий обов'язок суб'єктом владних повноважень виконано.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ч.5 ст.258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі. Такі ж вимоги містяться у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх справ №1376 від 06 листопада 2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року №1496/27941.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст.258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 121 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Жодних доказів, які б спростовували позицію позивача та підтверджували, що останній допустив порушення Правил дорожнього руху, відповідач суду не представив.

Оскільки не доведена та не підтверджується належними доказами, вчинення позивачем адмінправопорушення передбачене ст.2 ст. 122 КУ про АП то виключає притягнення його до адміністративної відповідальності, постанова є незаконною, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 до поліцейського Богородчанського ВП ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягають задоволенню.

Позивач 08 квітня 2017 року поштовим зв'язком отримав копію постанову про відкриття провадження Богородчанським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про сплату 850 грн. штрафу та копію постанови про накладення адміністративного стягнення. Працівники поліції не вручили ОСОБА_2 копії постанови та не направили для відома. Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним поновити позивачу строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки такий пропущений з поважних причин, що не дало можливості своєчасно звернутися з позовом. постанови про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного в ст.ст. 9, 122, 247, 283, 287 КУпАП, керуючись ст.ст. 158- 163 КАС України, суд , -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського Богородчанського ВП ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задоволити.

Поновити ОСОБА_2 строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Скасувати постанову АР № 398861 від 06 березня 2017 року про накладення адміністратиівного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_2 за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена з часу отримання, в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Головуюча Круль І.В.