Справа № 481/235/17
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 481/235/17

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Уманська О.В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусика А.Г.,

суддів Димерлія О.О. та Єщенко О.В.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області (УСЗН) з вимогами про зобов'язання УСЗН нарахувати та виплатити їй щомісячну адресну допомогу, передбачену Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року №505, за період з 01 серпня 2015 року по день прийняття рішення суду у зв'язку зі зміною статусу; нарахувати та виплатити їй щомісячну адресну допомогу, передбачену Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року №505 на її дитину ОСОБА_4 за період з 01 серпня 2015 року по 07 червня 2016 року; нарахувати та виплатити їй допомогу малозабезпеченим сім'ям з 01 серпня 2015 року по 30 листопада 2015 року; видати довідку внутрішньо переміщеної особи на дитину, як таку, що народилася у внутрішньо переміщеної особи; стягнення з УСЗН на її користь моральної шкоди в розмірі 50 000,00 гривень.

Постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Суд зобов'язав УСЗН призначити та виплатити позивачці щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно заяви від 16 червня 2016 року та від 08 грудня 2016 року та зобов'язав УСЗН видати довідку внутрішньо переміщеної особи на дитину позивачки, як таку, що народилася у внутрішньо переміщеної особи. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає зміні з задоволенням позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є внутрішньо переміщеною особою з Куйбишевського району м.Донецька Донецької області з 26 липня 2014 року та з 16 жовтня 2014 року перебуває на обліку у УСЗН і отримує щомісячну адресну допомогу. Таку допомогу позивачці було призначено як внутрішньо переміщеній особі, яка працює, на період з 16 жовтня 2014 року по 15 квітня 2015 року у розмірі 442,00 грн..

13 січня 2015 року позивачка була звільнена з займаної посади за місцем попереднього проживання, про що повідомила УСЗН, та відповідно розмір допомоги їй було перераховано відповідно до п.7 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» вже як не працюючій особі, внаслідок чого відповідно розмір допомоги склав з 16 грудня 2014 року по 15 лютого 2015 року - 221,00 грн., а на наступний період в зв'язку з не працевлаштуванням особи виплата допомоги припинилася.

01 серпня 2015 року у позивачки народилася донька, що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії від 11 серпня 2015 року.

02 червня 2015 року позивачка звернулася до УСЗН з заявою про призначення допомоги в зв'язку з вагітністю та пологами. Допомога призначена і виплачена в сумі 2263,74 грн..

11 серпня 2015 року позивачка звернулася до УСЗН з заявою про призначення допомоги при народженні дитини. Допомога призначена в розмірі 10320,00 грн. та з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2018 року в розмірі 860,00 грн. щомісяця. Заборгованості по виплаті не має.

Також, позивачкою в позові було зазначено, що 11 серпня 2015 року вона звернулась з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

01 грудня 2015 року позивачка звернулася з заявою до УСЗН про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та відповідна допомога їй була призначена з 01 грудня 2015 року по 31 травня 2016 року в сумі 834,94 грн. (повідомлення №2291), з 01 червня 2016 по 30 листопада 2016 року в сумі 842,68 грн. (повідомлення №873), з 01 грудня 2016 року по 31 травня 2017 року в сумі 992,93 грн.( повідомлення №б/н) (а.с.18).

16 червня 2016 року позивачка знов звернулася до УПСЗН з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особами для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на себе та на дитину вже з інших підстав - як мати, яка доглядає за дитиною до трьохрічного віку, та відповідачем було видано позивачці повідомлення про призначення вказаної допомоги на період з 16 червня 2016 року по 15 грудня 2016 року в розмірі 442,00 грн., але зазначені кошти виплачені не були та вже 13 березня 2017 року позивачка отримала вимогу про повернення повідомлення про призначення допомоги, як таке, що було помилково видане, оскільки вона позбавлена права на отримання зазначеного виду допомоги відповідно до п.7 Порядку надання зазначеної допомоги. Також зазначений вид допомоги було призначено на дитину позивачки з 08 червня 2016 року по 07 грудня 2016 року в розмірі 884,00 грн..

Повторно з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особами для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на себе та на дитину позивачка звернулася 08 грудня 2016 року та відповідно до повідомлення від 06 січня 2017 року допомога призначена на дитину з 08 грудня 2016 року по 07 червня 2017 року у розмірі 884,00 грн. (а.с.19). На позивачку допомоги призначено не було.

Не призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особами для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на позивача та на дитину у відповідні періоди, не призначення допомоги малозабезпеченим сімям і стало підставою для звернення з позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги в частині суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні заяви позивачки про призначення зазначеного виду допомоги за період з 01 серпня 2016 року по 15 червня 2016 року включно, як на саму позивачку, так і на дитину.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи, а саме прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що постанова суду першої інстанції оскаржується лише в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає постанову суду першої інстанції лише у вказаній частині.

Положеннями п.1-3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого КМУ від 01 жовтня 2014 року № 505 передбачено, що цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сімї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також предявляє довідки всіх членів сімї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Крім того, положеннями 1, 2 та 6 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою КМУ від 24 лютого 2003 року № 250 визначено, що цей Порядок визначає умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" ( 1768-14 ).

Державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім'ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї); довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Форми заяви, декларації про доходи та майно затверджуються Мінсоцполітики.

З аналізу наведених положень вбачається, що призначення, як щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, так і державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям має заявницький характер, тобто, для призначення вказаних видів допомог необхідне звернення відповідних повноважних осіб з необхідним переліком документів, зокрема, із письмовою заявою до відповіного органу соціального захисту.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, а позивачкою протилежного не доведено, що остання з метою отримання відповідних допомог не зверталась до УСЗН саме з письмовою заявою. Зазначені обставини позивачкою ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження спростовані не були, що, на думку колегії суддів, правомірно зумовило відмову в задоволенні позову в цій частині.

Також колегія суддів вважає безпідставними вимоги позивачки щодо моральної шкоди, оскільки останньою ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження не було надано жодних обґрунтувань стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, зокрема, в чому вона проявилась, рівно як і не було обґрунтовано визначення розміру (50000,00 грн.) вказаної шкоди, а саме яким критеріям слідувала позивачка та яким чином оцінювала завдані їй збитки немайнового характеру.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні викладеним у адміністративному позові, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: ОСОБА_5
Суддя: Суддя: ОСОБА_2 ОСОБА_6