Справа № 806/1214/17
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Житомир справа № 806/1214/17

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Семенюка М.М.,

розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененка В.П. про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 20.02.2017 року,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 20.02.2017 року;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати достовірну та повну інформацію на звернення від 20.02.2017 року;

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) начальника Печененка В.П. в частині ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 20.02.2017 року;

- зобов'язати начальника Печененка В.П. надати достовірну та повну інформацію на звернення від 20.02.2017 року;

В обґрунтування позову зазначив, що Головне управління Національної поліції в Житомирській області та начальник Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененко В.П. не надаючи позивачу інформацію на його звернення від 20.02.2017 року діють неправомірно та проявляють неправомірну бездіяльність в невиконанні вимог Закону України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації".

19.05.2017 року Головне управління Національної поліції в Житомирській області до суду надало заперечення по справі (а.с. 9-17)? в яких зазначив, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 20.02.2017 року, на адресу останнього було направлено лист, який він отримав 11.03.2017 року та в якому було указано, що Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області відомості, вказані ОСОБА_1? неодноразово перевірені та свого підтвердження не знайшли; начальник Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененеко В.П. відповідно до норм Закону не підпадає під розуміння органу державної влади та інших суб'єктів, визначених чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернувся з запитом на отримання публічної інформації від 20.02.2017 року (а.с.19) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі - ГУНП в Житомирській області) та начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененка В.П., в якому вказує, що хоче отримати доступ до інформації про:

" 1) Чи відома Вам інформація, що підлеглий Вам співробітник поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 з гр. ОСОБА_4, займається вимаганням коштів у громадян;

2) чи уповноважили співробітники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_3 гр. ОСОБА_4, представляти інтереси співробітників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в правоохоронних органах.

3) Що спільного у підлеглого Вам співробітника поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з гр. ОСОБА_4, яка приймала участь у розповсюдженні наркотичних засобів (інформація інформаційного центру ГУ НП та Черняхівського ВП в Житомирській області)".

Даний запит був направлений 24.02.2017 року, що підтверджується чеком ЖД УДППЗ "Укрпошта" № 776 від 24.02.2017 року (а.с.6).

З доданого до заперечень по справі листа ГУНП в Житомирській області від 03.03.2017 року № 488/105/03/18-2017 (а.с.20) вбачається, що ОСОБА_1 на його запит на отримання публічної інформації від 20.02.2017 року надана відповідь, якою повідомлено про те, що його звернення на отримання публічної інформації було уважно розглянуто, викладені факти неодноразово перевірялись та не знайшли свого підтвердження.

Дану відповідь позивач отримав 11.03.2016 року (а.с. 21-22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій (бездіяльності) Головного управління Національної поліції в Житомирській області та зобов'язання Головного управління Національної поліції в Житомирській області надати достовірну та повну інформацію на звернення від 20.02.2017 року.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується, серед іншого, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту лише в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст.21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбаченихч.5 ст.19 цього Закону.

При цьому, стаття 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" регулює відносини отримання публічної інформації з обмеженим доступом.

Згідно частини 1 статті 6 цього Закону інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація

Відповідно до положень ч.1 ст. 9 Закону Закону України "Про доступ до публічної інформації" до службової може належати така інформація:

- що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

- зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Частина 2 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зазначає, що документам, які містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Частина 4 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачає, що у разі відмови у наданні інформації розпорядник повинен вказати мотиви та порядок оскарження відмови.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 отримав відповідь Головного управління Національної поліції Житомирської області на його запит від 20.02.2017 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка начальника Головного управління Національної поліції Житомирської області від 27.04.2017 №890/105/18/01-2017 (а.с.23), з якої вбачається, що згідно п. 9, 10 наказу Національної поліції України від 25.11.2015 № 108 дек "Про затвердження Положення про ДОТЗ Національної поліції України", п. 10.5 наказу Національної поліції України від 10.05.2016 № 385 дек "Про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України" , наказу ГУ НП в Житомирській області від 10.01.2017 № 2 дек "Про затвердження положення про УОТЗ ГУНП в Житомирській області", відомості про особовий склад УОТЗ є інформацією з обмеженим доступом, учинення інших дій, які можуть призвести до розшифрування їх перед оточуючими як працівників УОТЗ, не допускається. Також зазначено, що службовим матеріалам, які оформлено працівниками УОТЗ під час перевірки запитів та звернень ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було надано гриф обмеження "для службового користування".

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказані вище позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як запитувана позивачем інформація в запиті від 20.02.2017 року, є інформацією з обмеженим доступом у розумінні ч.2 ст.6 та п.2 ст.9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а тому Головне управління Національної поліції Житомирській області діяло правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства при наданні відповіді ОСОБА_1 на запит від 17.11.2016 року.

Щодо вимоги про визнання неправомірними дій (бездіяльності) начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененка В.П. в частині ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 20.02.2017 року та зобов'язання його надати інформацію на дане звернення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації", суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Як зазначалось вище, а саме в п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" наведено перелік суб'єктів владних повноважень, які належать до розпорядників інформації.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що поняття "суб'єкт владних повноважень" не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб'єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону. У зв'язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов'язки розпорядника інформації, у тому числі обов'язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації, відповідно до статті 14, 15 Закону.

Згідно з ч.1. ст.16 Закон України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом.

Отже, на підставі вищезазначеного, вбачається що розпорядником запитуваної інформації є Головне управління Національної поліції у Житомирській області.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 до суду звернувся з позовом, де одним із відповідачем зазначив начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененка В.П., проте, як встановлено судом, останній не є розпорядником запитуваної інформації, оскільки за своїм статусом та колом повноважень не підпадає під розуміння органу державної влади та інших суб'єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії (бездіяльність) начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененка В.П. в частині ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 20.02.2017 року та зобов'язання начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененка В.П. надати достовірну та повну інформацію на звернення від 20.02.2017 року є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Семенюк