Справа № 822/1017/17
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1017/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представника позивача, представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області , треті особи на стороні відповідача - Фермерське господарство "Перспектива Плюс" про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, за участі третьої особи - ФГ "Перспектива Плюс", в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області стосовно відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства "Перспектива Плюс" у розмірі земельної частки (паю), площею 1,6131 га, члена сільськогосподарського підприємства на території Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, викладеної в листі №Б-1433/0-1099/6-17 від 16.02.2017 року;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства "Перспектива Плюс" у розмірі земельної частки (паю), площею 1,6131 га, члена сільськогосподарського підприємства на території Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що в січні 2017 року вона, як член фермерського господарства "Перспектива Плюс", звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) загальною площею1,6131 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Однак, листом від 16.02.2017 року №Б-1433/0-1099/6-17 управління відмовило позивачу в наданні вищевказаного дозволу.

Не погодившись із такою відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити адміністративний позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві ,та пояснення, надані під час судового розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в своїх письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи. Крім того, зазначив, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, діяв згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Третя особа - ФГ "Перспектива Плюс" в судове засідання не з`явилось, причин неявки суду не повідомило.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, під час судового розгляду справи судом встановлено, що на підставі договору оренди землі від 15.10.2008 року, укладеному із Дунаєвецькою районною державною адміністрацією (Орендодавець) та ФГ "Перспектива Плюс" (Орендар), надано в строкове платне користування земельна ділянка із земель державного резервного фонду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, площею 50 га, терміном на 25 років.

Згідно п.3, наявного у матеріалах справи статуту ФГ "Перспектива Плюс", засновником господарства є ОСОБА_4, а членами господарства ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

У січні 2017 року позивач, як член ФГ "Перспектива Плюс", у відповідності до норм ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,6131 га на території Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За результатами розгляду даної заяви, листом від 16.02.2017 року №Б-1433/0-1099/6-17, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомило позивача, що задовільнити клопотання немає можливості, оскільки земельна ділянка надана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що не передбачено ст.23 Земельного кодексу України.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України № 2768-III від 25.10.2001 року (далі - ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Громадянам для ведення фермерського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п."а" ч.3 ст.22 ЗК України).

Частиною 1 ст.116 ЗК України, зокрема, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, а згідно частини 2 вказаної статті набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Разом з тим, ч.5 ст.116 ЗУ України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 31 ЗК України, землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Згідно статті 32 ЗК України, громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України регулюються Законом України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 року № 973-IV (далі - Закон № 973-IV).

Право члена фермерського господарства на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок (приватизація) також визначене статтею 13 зазначеного Закону.

Зокрема, згідно частини 2 ст. 13 Закону № 973-IV, зміст якої відповідає положенням ч.1 ст.32 ЗК України, членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

В той же час, особливості, тобто порядок та процедура безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 ЗК України.

Так, ч.6 ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_7 міністрів Автономної Республіки Крим.

При цьому, Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для прийняття відповідачем рішення про відмову у наданні позивачам дозволу на розробку проектів землеустрою, слугувало, зокрема те, що земельна ділянка надана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що не передбачено ст.23 Земельного кодексу України.

Судом оглянуто оригінали, поданих в судовому засіданні, документів та їх копії долучені до матеріалів справи, а саме: витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, де зазначено вид використання земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського товариства.

Так само оглянуті матеріали по розгляду звернення ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадасту у Хмельницькій області та встановлено, що разом у поданій заяві про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) загальною площею 1,6131 га заявником зазначений вид використання землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Разом із поданою заявою ОСОБА_3 надала: копію паспорта; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду; графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; завірена орендарем копія договору оренди земельної ділянки від 15.10.2008 року; завірена орендарем копія статуту селянського (фермерського) господарства.

Наявні матеріали справи спростовують твердження позивача, що разом із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою було надано рішення зборів ФГ "Перспектива Плюс" від 04.01.2017 року про розпаювання даного господарства, оскільки даний протокол доданий до заяви не був.

Суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Як встановлено судом договір оренди землі від 15.10.2008 року, укладений із Дунаєвецькою ОДА (Орендодавець) та ФГ "Перспектива Плюс" (Орендар) не розірваний, додаткові угоди до зазначеного договору не укладалися, тобто право користування земельною ділянкою не припинене.

Разом з тим, статтею 121 ЗК України, передбачені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам.

Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарств;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

З аналізу зазначених положень слідує, що Законом передбачена можливість безоплатної передачі у власність громадян земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації.

При цьому, нормами ЗК України, не передбачено можливості безоплатної передачі у власність громадян земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що зазначено в листі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 16.02.2017 року №Б-1433/0-1099/6-17.

Наведені вище обставини, у своїй сукупності, дають можливість суду дійти висновку, що підстав для надання позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у відповідача не було.

За таких обставин, у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що всі дії відповідача, пов'язані з предметом даного позову, відповідають критеріям щодо правомірності в контексті статті 2 КАС України, а тому підстав для задоволення позову в суду не має.

Керуючись ст.ст. 158-163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фермерське господарство "Перспектива Плюс" про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19 травня 2017 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1