Справа № 466/1739/17
Суддя: Донченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/1739/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Донченко Ю.В.

при секретарі Репета К.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Личаківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,

у с т а н о в и в:

10.03.2017 р. представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, в якому просить визнати дії управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова неправомірними щодо припинення виплати позивачу пенсії з 01 червня 2015 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_3 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Свої позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що позивач ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова та одержувала пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На час призначення пенсії за віком позивач працювала на посаді судді Львівського апеляційного Господарського суду, де працює і до цього часу. З 01.04.2015 року виплата пенсії за віком їй була припинена відповідно до ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З діями відповідача по припиненню виплати пенсії позивач не погоджується та вважає, що оскільки пенсія позивачу призначена довічно, а тому її виплата не може бути припинена в жодному випадку.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1І, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова позовні вимоги заперечила в повному обсязі, покликаючись на заперечення, які долучені до матеріалів справи. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 дійсно перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач ОСОБА_3 продовжує працювати на посаді судді Львівського апеляційного Господарського суду.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено забезпечення суддів та передбачена виплата суддівської винагороди. Суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час призначення пенсії за віком позивачу) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини змінилось.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-VI від 09.07.2003 викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

У подальшому, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Аналогічні зміни також внесено до положень ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ цей Закон набрав чинності з 01.04.2015.

Крім того, з 01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (зі змінами, внесеними Законом України № 911-VIII, які набрали чинності з 01.01.2016 ) було передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Таким чином, запровадженні Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення " від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24 грудня 2015 року та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 212-VIII від 02.03.2015 року суперечать статтям 22,46,58 Конституції України щодо недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод в тому числі і в сфері соціального захисту та пенсійних виплат.

Крім того, статтею 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, та іншими Законами, призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Однак, 08.06.2016 Конституційним Судом України прийнято рішення № 4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015;

- пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 в частині скасування з 01.06.2015 норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо правомірності поновлення ОСОБА_3 виплати пенсії за віком, а саме з 08.06.2016, оскільки в рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 визначено зазначені нормативно-правові акти як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Відтак, Рішення Конституційного Суду України N4-рп/2016 від 08.06.2016 в частині визнання неконституційними положень вказаного законодавства підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли після 08.06.2016 та зворотної сили не має.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 08 червня 2016 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

За таких обставин, слід зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова відновити з 8 червня 2016 року виплату ОСОБА_3 пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім цього, слід стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1102, 42 грн.

Керуючись ст.ст.6,8 ч.2,17,18,69,71,86,99,100,158,160-163,167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Личаківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо припинення виплати ОСОБА_3 пенсії за віком з 08.06.2016 року.

Зобов'язати Личаківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова відновити з 08 червня 2016 року виплату ОСОБА_3 пенсію за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1280 грн.

У решті позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова до апеляційного адміністративного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_5