Справа № 808/885/17
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

25 травня 2017 року Справа № 808/885/17 м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Матяш О.В., за участю секретаря Передерій А.О., розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Александрової Юлії Олександрівни про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Сторони в попереднє судове засідання з'явилися, й у засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо підсудності даної справи Запорізькому окружному адміністративному суду.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 06.04.2006 між ОСОБА_3 (відчужувач) та ОСОБА_4 (набувач) укладено договір довічного утримання, за яким відчужувач передає у власність набувачу належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, житловою площею 27,6 кв.м, та загальною - 45,3 кв.м. Набувач зобов'язується довічно повністю утримувати відчужувача, забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберігаючи в його безкоштовному довічному користуванні повністю зазначену частину квартири. Договір посвідчено державним нотаріусом П'ятої Запорізької нотаріальної контори Бугрім О.В. і зареєстровано в реєстрі за №1-494.

Також 06.04.2006 між ОСОБА_6 (відчужувач) і ОСОБА_4 (набувач) укладено договір довічного утримання, за яким відчужувач передає у власність набувачу належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, житловою площею 27,6 кв.м, та загальною площею 45,3 кв.м. Набувач зобов'язується довічно повністю утримувати відчужувача, забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберігаючи в його безкоштовному довічному користуванні повністю зазначену частину квартири. Договір посвідчено державним нотаріусом П'ятої Запорізької нотаріальної контори Бугрім О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1-491. Вищевказані правочини зареєстровано в Державному реєстрі правочинів.

15.08.2013 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір, яким розірвано договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори 06.04.2006 й зареєстрований в реєстрі за №1-491. Цей договір посвідчено державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори Кисельовою В.В. та зареєстровано в реєстрі за №3-898.

Судом також досліджено заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2017 у справі №336/6447/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину спадкової квартири, з якого встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, який є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва №53 про право власності на житло, виданого Будівельно-монтажним поїздом-528 м. Запоріжжя 05.04.1999, зареєстрованого у ЗМБТІ 17.06.1999 у реєстровій книзі №282 за реєстровим №38917. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 залишились ОСОБА_1 й її рідний брат ОСОБА_4 За результатом заочного розгляду справи судом ухвалено рішення, яким задоволено позов та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за Законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Також судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

20.02.2017 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Александровою Ю.О. винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №33933197, згідно з яким ОСОБА_1 відмовлено в державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована за вищевказаною адресою. За змістом рішення його прийнято у зв'язку з тим, що, відповідно до поданого разом із заявою заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2017 у справі №336/6447/16-ц, за ОСОБА_1 визнається право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, проте, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, право власності в цілому на вищезазначену квартиру зареєстровано за іншим суб'єктом, що є відмінним від спадкодавця, вказаного у рішенні суду. ОСОБА_1 повторно звернулася до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з того самого питання, проте рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29.03.2017 №34510008 їй відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Рішення фактично винесено з тих самих підстав, що й перше. Тому, вважаючи власні права порушеними, ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, проведену на підставі договору довічного утримання від 06.04.2006, укладеного між ОСОБА_6 та ним.

Суд, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, виходить із наступного: відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та те, що фактично спір у даній справі виник з приводу умов цивільно-правової угоди, суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 14.06.2016 у справі №826/4858/15, реєстраційний номер в ЄДРСР - 59205451.

Відповідно до ч. 1 статті 244-2 КАС України, висновок ВСУ щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Тому суд не вбачає підстав для відступлення від вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України.

Згідно із п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. За таких обставин суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

провадження в адміністративній справі №808/885/17 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Александрової Юлії Олександрівни про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Роз'яснити ОСОБА_1, що даний спір належить до юрисдикції місцевих загальних судів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у п'ятиденний строк з дня отримання ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш