Справа № 492/466/17
Суддя: Варгаракі С. М.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 492/466/17
Провадження № 2-а/492/19/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Варгаракі С.М.,

при секретарі - Богдан А.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні залі суду м.Арциз Одеської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Арцизької районної державної адміністрації Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Управління соціального захисту населення Арцизької районної державної адміністрації Одеської області (далі за текстом - УСЗН), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, зобов'язати останнього здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік, відповідно до ст. 12 Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5-и мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій, виходячи зі ст. 7 закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до вимог законодавства разова щорічна допомога до 05 травня надається у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, тоді як вказана допомога була сплачена йому за 2016 рік в розмірі 920,00 грн., у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Крім того, представник відповідача надала суду заперечення проти позову згідно яких зазначила, що УСЗН є розпорядником коштів державного бюджету нижчого рівня та у своїй діяльності керується постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»», якою встановлено розмір вказаної допомоги на 2016 рік у сумі 920,00 грн.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають зі спорів фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій та бездіяльності, які повинні розглядатися в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.01.2016 року (а. с. 11).

Як вбачається з листа управління соціального захисту Арцизької районної державної адміністрації Одеської області № Б-39 від 13.10.2016 року позивача повідомлено про те, що йому була виплачена допомога у розмірі 920,00 грн., який передбачений постановою від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» (а. с. 12).

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до п. 26 розд. VІ «Прикінцеві і перехідні положення Бюджетного Кодексу України) норми і положення, зокрема, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структоріним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через станови банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особа, які не є пенсіонерами, - за їх місцем проживання), зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Судом встановлено, що відповідачем була виплачена позивачу щорічна разова грошова допомоги до 05 травня у сумі 920,00 грн., про що також зазначив позивач у своїй позовній заяві.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 встановлено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються Законами України, а також нормативно-правовими актами відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «ОСОБА_2 проти України», висловив правову позицію, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що перша і найважливіша вимога статті 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначив, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

При викладених обставинах, зважаючи на вищевказані докази, досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що станом на час виникнення спірних правовідносин Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 12, 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 2, 6-14, 18, 69, 70, 71, 158-163, 166, 167, 171-2, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Арцизької районної державної адміністрації Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій- відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Арцизький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, з надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя

Арцизького районного суду С.М. Варгаракі