Справа № 821/425/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/425/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Федусика А.Г.

за участю секретаря : Богданової С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Херсонської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1, при виході у відставку вихідної допомоги у розмірі 10 місячних плат за останньою посадою. Також, просить зобов'язати Апеляційний суд Херсонської області нарахувати та виплатити судді Апеляційного суду Херсонської області у відставці ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на момент виходу позивача у відставку та прийняття Верховною Радою України відповідної постанови з цього питання, норма яка передбачала право на отримання вихідної допомоги у зв'язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат була виключена.

За наслідками розгляду зазначеної справи Херсонським окружним адміністративним судом 29 березня 2017 року прийнято постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не допустив порушення прав ОСОБА_2, оскільки виплата такої допомоги не передбачена законодавством, чинним на час звільнення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що йому безпідставно відмовлено у виплаті вихідної допомоги, оскільки право на одержання вихідної допомоги суддя набуває водночас з набуттям права на відставку.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з жовтня 1992 року працював на посаді судді Дніпровського районного суду м. Херсона, а з листопада 1998 року на посаді судді Апеляційного суду Херсонської області.

У зв'язку з поданням заяви про відставку Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 р. № 1515- VІІІ ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Херсонської області у відставку.

На виконання постанови Верховної Ради України 08 вересня 2016 р. № 1515- VІІІ, наказом в.о. голови Апеляційного суду Херсонської області № 104-ОС від 19.09.2016 р. позивача було звільнено з посади судді Апеляційного суду Херсонської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

На день звільнення позивачу не була виплачена вихідна допомога у зв'язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не виплати йому вихідної допомоги, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області не було правових підстав для нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги судді, який вийшов у відставку, у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, оскільки на час звільнення позивача з посади судді та відрахування його зі штату Апеляційного суду Херсонської області набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 01 квітня 2014 року, в якому відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» виключено статтю 136.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно зі статтею 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, що діяла станом на час подання позивачем заяви про відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Водночас, за правилами частин 2, 6 статті 111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, що діяла станом на час подання позивачем заяви про відставку) питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» від 27 березня 2014 року №1166-VII, який набрав чинності 01 квітня 2014 року, було внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме, виключено статтю 136 даного Закону, в якій зазначалось, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, в даному випадку, до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача з посади судді.

Згідно фактичних обставин, встановлених судами, ОСОБА_1 звільнено у відставку із посади судді на підставі постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року, тобто у той час, коли вже не існувало право на вихідну допомогу, передбачену статтею 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що право на отримання вихідної допомоги він набув коли стаття 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" була чинною, а саме з 1992 року, оскільки, як вже було зазначено, датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, а не дата набуття права на отримання відповідної допомоги.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 198, 200, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу головного управління ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Херсонської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: А.Г. Федусик