Справа № 823/896/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року справа № 823/896/16

10 год. 27 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за договором про надання правової допомоги, представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Золотоніської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі-позивач) з позовною заявою до Золотоніської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі-відповідач), у якій просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.04.2016 № 149/НОМЕР_1 форми «С».

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що податковим повідомленням-рішенням від 21.04.2016 № 149/НОМЕР_1 форми «С» позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 67 773 грн 35 коп. у зв'язку з неоприбуткування готівкових коштів в сумі 13 554 грн 67 коп., шляхом здійснення запису про ру у незареєстрованій відповідним чином книзі обліку розрахункових операцій. Натомість позивач вважає, що ним здійснено належним чином щоденний запис про рух готівки та суми розрахунків. Також позивач в обґрунтування позовних вимог, зазначає, що перевірка на підставі, якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення та нараховано штрафні (фінансові) санкції проведена з порушенням норм податкового законодавства України.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Представник відповідача, надала суду письмові заперечення проти позову в яких зазначила, що відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг). При цьому, відсутність реєстрації вказаної книги означає невідповідність такої книги вимогам вказаного Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а отже є неможливим її використання, як належного доказу для підтвердження певних юридично значимих подій (фактів), в даному випадку фактів оприбуткування готівкових коштів.

Заслухавши пояснення та доводи представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено таке.

ОСОБА_3, відповідно до ОСОБА_4 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований як фізична особа-підприємець, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2.

Судом встановлено, що представниками контролюючого органу проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину-кафе розташованого за адресою: с. Нова Дмитрівка, Золотоніський район, Черкаська область, в якому здійснює господарську діяльність позивач.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено вимоги ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР та п.2.6 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Національного Банку України від 15.12.2004 № 637, а саме здійснено неоприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій № Р з денних звітів РРО № 1426 по № 1553 починаючи з 01.12.2015 по 06.04.2016 на суму 13 554 грн. 67 коп., про що складено акт від № 12/23/13/22/НОМЕР_2 від 07.04.2017.

Вказаний висновок про неоприбуткування позивачем готівкових коштів на суму 13 554 грн 67 коп., зроблено зокрема на підставі факту відсутності реєстрації книга обліку розрахункових операцій в органах доходів і зборів.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.04.2016 № 149/НОМЕР_1 форми «С», яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 67 773 грн 35 коп.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням від 21.04.2016 № 149/НОМЕР_1 позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

Проте, рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 13.06.2016 № 11944/10-0210 скаргу позивача залишено - без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 21.04.2016 № 149/НОМЕР_1 - без змін.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Закон, який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг є Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95), в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до ст. 2 Закону № 265/95, книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюються «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженим постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 (далі - Положення).

Згідно з п. 1.2 Положення, книга обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.2 Положення, підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку виданих та прийнятих першим касиром грошей або книзі обліку розрахункових операцій).

Згідно із пунктом 2.6 Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно з пунктом 4.1 Положення, для забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу (приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків), а усі надходження і видачу готівки в національній валюті відображати у касовій книзі (пункт 4.2 Положення).

Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України 28.08.2013 № 417 (далі - Порядок), що був чинним на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Вказаний Порядок розроблено відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового кодексу України.

Цей Порядок поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі та використовують розрахункові книжки та книги обліку розрахункових операцій.

Так відповідно п.1 та п.2 глави 1 розділу ІІ Порядку, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій (далі - книга ОРО).

Реєстрація книг ОРО здійснюється в органі доходів і зборів за основним місцем обліку субєкта господарювання як платника податків.

Відповідно п. 3 глави 1 розділу ІІ Порядку, Книга ОРО реєструється на кожний РРО або, якщо згідно із законодавством розрахунки можуть проводитися без застосування РРО, на окрему господарську одиницю.

Перша книга ОРО на РРО реєструється одночасно з реєстрацією РРО. Датою реєстрації першої книги ОРО на РРО є дата реєстрації РРО. Підставою для реєстрації другої та наступних книг ОРО на РРО в органі доходів і зборів є надходження до цього органу реєстраційної заяви. Реєстраційна заява має бути підписана керівником субєкта господарювання або фізичною особою - підприємцем із зазначенням дати подання (п. 9 глави 1 розділу ІІ Порядку).

У разі відсутності підстав для відмови в реєстрації книги ОРО посадова особа органу доходів і зборів не пізніше двох робочих днів з дня отримання заяви проводить реєстрацію книги ОРО шляхом внесення даних до інформаційної системи Міндоходів (п. 11 глави 1 розділу ІІ Порядку).

Отже, судом встановлено що позивачем порушено порядок оприбуткування готівки, оскільки останнім здійснено дії щодо внесення в КОРО готівкових коштів починаючи з денного звіту РРО № 1426 по № 1553 за період з 01.12.2015 по 06.04.2016 на суму 13554 грн. 67 коп. в книгу обліку розрахункових операцій, яка не зареєстрована належним чином в органах доходів і зборів відповідно до вимог законодавства України.

З аналізу приписів п.2.6 Положення та п.5 глави 4 розділу II Порядку, суд дійшов висновку, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО. Крім того, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткування готівки є сукупність таких дій фіксування повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки.

Вказана правова позиція суду підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, що викладена в постанові вказаного суду від 04.11.2015 по справі № 21-3680а15/825/554/15-а.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Щодо тверджень представника позивача стосовно того, що перевірка за наслідками якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення - проведена незаконно, суд зазначає про таке.

Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Зокрема, п.п. 80.2.2. п. 80.2. ст. 80 ПК України визначає, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Перевірка позивача проведена на виконання наказу Золотоніської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 04.04.2016 № 121 та на підставі направлень на перевірку від 04.04.2016 № 91 та № 92.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно п.1.6 акту від 07.04.2016 № 12/23/13/22/НОМЕР_2 фактична перевірка позивача проведена в його присутності.

Також, суд звертає увагу, що розпорядженням Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № 65-р від 30.03.2016 «Про направлення для участі у проведенні перевірок» заступника начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Черкаській області ОСОБА_5 та головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Черкаській області ОСОБА_4 у період з 04.04.2016 по 13.04.2016 направлено до Золотоніської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області для участі у проведенні фактичних перевірок.

Тому, твердження представника позивача, що фактична перевірка позивача проведена не уповноваженими особами є безпідставним.

Як визначив Верховний Суд України в постанові від 24.12.2010 у справі № 21-25а10, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Зазначене узгоджується з приписами статті 67 Конституції України, відповідно до яких кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в розмірі і в порядку, встановленими законом. Тому процедурні порушення, допущені контролюючим органом при призначенні та/або проведенні перевірки, не можуть бути обставиною, яка звільняє платника податків від відповідальності за невиконання його податкового обов'язку.

Відповідно до викладеного, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок, можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Також в судовому засіданні, в якості свідків були допитані посадові особи, що здійснювали перевірку ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зазначили, що під час проведення перевірки позивач надав книгу обліку розрахункових операцій, яка не була зареєстрована належним чином в органах доходів і зборів, тому ними встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 здійснено неоприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій № Р з денних звітів РРО № 1426 по № 1553 починаючи з 01.12.2015 по 06.04.2016 на суму 13 554 грн. 67 коп. Крім того, вказані особи, пояснили, що перед початком перевірки позивачу було предявлено наказ Золотоніської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 04.04.2016 № 121 та направлення на перевірку від 04.04.2016 № 91 та № 92, на підставі яких здійснювалась перевірка.

Посилання представника позивача на постанову Верховного Суду України від 22.09.2015 по справі № 2а-2698/10/0770, як на доказ своєї правової позиції, в якій суд у аналогічних правовідносинах прийняв рішення на користь субєкта господарювання не може братись судом до уваги, оскільки обставини встановлені у справі, що розглядається не є подібними до обставин встановлених у вказаній постанові Верховного Суду України.

Так, у постанові Верховного Суду України від 22.09.2015 по справі № 2а-2698/10/0770 колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що невідображення в Книзі обліку взагалі жодних даних про розрахункові операції (тобто бездіяльність) не є тотожним вчиненню дій щодо відображення цих даних у книзі, яка не зареєстрована в ДПІ. Відповідач керувався приписами пункту 2 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1269, який прийнято на виконання статті 9 Закону № 265/95-ВР, відповідно до якого прошнурована і пронумерована книга реєструється в органі державної податкової служби за місцем державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності. Водночас невиконання вимог зазначеного Порядку та Закону № 265/95-ВР тягне відповідальність, встановлену статтею 17 Закону № 265/95-ВР, а не Указу Президента від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки». Крім того, відповідач не спростував, що оприбуткування готівки в касі позивачем підтверджено прибутковими касовими ордерами і відображено у касовій книзі, що повністю узгоджується з приписами підпункту 2.6 пункту 2 Положення.

Натомість в справі, що розглядається, позивачем порушено порядок оприбуткування готівки, оскільки останнім здійснено дії щодо внесення в КОРО готівкових коштів починаючи з денного звіту РРО № 1426 по № 1553 за період з 01.12.2015 по 06.04.2016 на суму 13554 грн. 67 коп. в книгу обліку розрахункових операцій, яка не зареєстрована належним чином в органах доходів і зборів відповідно до вимог законодавства України. Оскільки Згідно з п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Національного Банку України від 15.12.2004 № 637, оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій. При, цьому книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Тобто, з системного аналізу норм чинного законодавства України, судом встановлено, що належним оприбуткуванням готівки є проведення обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій, належним чином зареєстрованій в органах державної податкової служби України, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів, що під час вчинення дій з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 29.05.2017.