Справа № 263/14591/16-а
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хараджа Н.В.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року справа №263/14591/16-а

зал судового засідання № 1 у приміщенні суду за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Василенко Л.А.

Гайдара А.В.

розглянувши у порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 14 лютого 2017 року

по адміністративній справі № 263/14591/16-а (суддя Хараджа Н.В.)

за позовом ОСОБА_3

до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області

про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області (далі - управління, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення управління № 823 від 25.10.2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу як матері інваліда з дитинства згідно статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), абзацу 4 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1078-IV (далі - Закон № 1078-IV), зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком як матері інваліда з дитинства згідно вищенаведених норм з моменту подання заяви з 26.07.2016 року (а.с.2-3).

Постановою суду першої інстанції від 14 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено з огляду на відсутність правових підстав, оскільки позивачем не надано доказів інвалідності її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці до шести років (а.с.33-34).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій вона, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі (а.с.34-37).

Заявник апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги виписку з історії хвороби ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (син позивача), з якої вбачається, що у грудні 1985 року він отримав травму ока, яка стала наслідком інвалідності, суд не з'ясував та не перевірив чому саме відповідачем надано перевагу медичному висновку довідки МСЕК серії АВ № 0599992, довідок серії 2-18 АЖ № 252649 та не надав належної правової оцінки іншим медичним документам щодо причин інвалідності дитини позивача.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 33-38 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами п.1 та п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1, позивач є матір'ю ОСОБА_4 (а.с.15).

Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0599992, ОСОБА_4, встановлена 3 група інвалідності з дитинства з 10.04.1997 року, по життєво (а.с.13-14).

Позивач 26 липня 2016 року звернулась до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії за віком згідно ст. 17 Закону № 1788-ХІІ, абзацом 4 пункту 3 р. XV розділу Прикінцевих положень Закону № 1078-IV після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу, у зв'язку з тим, що вона досягла 50-річного віку та є матір'ю інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя № 823 від 25.10.2016 року, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, у зв'язку з відсутністю медичного висновку про визнання дитини інвалідом до досягнення шестирічного віку (а.с.12).

Спірними питаннями є правомірність рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком як матері інваліда з дитинства згідно ст. 17 Закону № 1788-ХІІ, абз. 4 пункту 3 р. XV розділу Прикінцевих положень Закону № 1078-IV та наявність у позивача права на пенсію на підставі зазначених норм законів.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон № 1058-ІV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого зазначеним Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Зазначена норма кореспондується з положеннями статті 17 Закону № 1788-ХІІ.

Згідно з пунктом 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Аналіз вищезазначених норм дає колегії суддів підстави дійти висновку, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-ІV, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена у постановах від 27 травня 2014 року № 21-133а14 та від 02.12.2014 № 21-534а14 та згідно зі ст. 244-2 КАС України має враховуватися судом при застосуванні таких норм права.

Механізм проведення медико-соціальної експертизи хворих, що не досягли повноліття, і потерпілих від нещасного випадку на виробництві дітей віком від 15 до 18 років, дітей-інвалідів з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності визначає Положення про лікарсько-консультативну комісію, затверджену Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917.

Згідно з підпунктом 6 пункту 7 цього Положення, комісія надає висновок про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

У справі, що розглядається, син позивача визнаний дитиною-інвалідом з 10.04.1997 року, однак висновку лікарсько-консультативної комісії, який би свідчив про те, що ця дитина мала медичні показання для визнання її інвалідом до досягнення шестирічного віку позивачем не надано. Посилання позивача на виписку з історії хвороби її сина не може бути прийнятий судом належним документом, що підтверджує вищезазначену обставину, оскільки не є висновком лікарсько-консультативної комісії.

Відповідно до частині 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення відповідача № 823 від 25.10.2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу як матері інваліда з дитинства є законним, прийнятим на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Законом.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова прийнята із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 11, ст. 24, ст. 184, ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2017 року по справі № 263/14591/16-а залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2017 року по справі № 263/14591/16-а залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 23 травня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

А.В. Гайдар