Справа № 752/13931/16-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2017 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Мєзєнцев Є.І., перевіривши апеляційну скаргу громадянина Пакистану ОСОБА_2 (ОСОБА_2) на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 06 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Пакистану ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про примусове видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ :

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 вересня 2016 року в адміністративний позов Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Пакистану ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про примусове видворення за межі території України - задоволено.

На вказану постанову суду відповідачем подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху, та апелянту надано строк для усунення недоліків - 30 днів з моменту отримання ухвали.

Підставою для залишення апеляційної скарги без руху послугувало те, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження.

Зазначену ухвалу суду апелянт отримав 24 квітня 2017 року, про що свідчать матеріали справи ( а. с. 49).

24 квітня 2017 року на адресу Київського апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В означеному клопотанні апелянт посилається на тяжкий матеріальний стан, внаслідок чого він не мав можливості тривалий час звернутися за правовою допомогою та вчасно звернутися до суду апеляційної інстанції.

У низці рішень Європейського суду з прав людини зазначено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівського» від 28 жовтня 1998 р. зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та постановленою метою».

Так, існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Важливість існування та дотримання строків звернення з апеляційною скаргою також зумовлено і такими обставинами.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципи res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким можна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Водночас, суд звертає увагу, що поважними визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.

Дослідивши означене клопотання, суд зазначає, що апелянтом не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів викладених в означеному клопотанні, з огляду на що, воно є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 189 КАС України якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи, що станом на 25 травня 2017 року відповідачем не виконані вимоги ухвали суду від 18 квітня 2017 року, суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 183-7, 186, 189, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою громадянина Пакистану ОСОБА_2 (ОСОБА_2) на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 06 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Пакистану ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про примусове видворення за межі території України.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.І. Мєзєнцев