Справа № 754/6748/16-а
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/428/17
Справа №754/6748/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М.розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом доЛівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та просить визнати неправомірною відмову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у призначенні пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 19.04.2016 року.

Мотивує вимоги позову тим, що він перебуває на пенсійному обліку в Лівобережному об'єднаному управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію.

Після досягнення пенсійного віку відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач через свого представника звернувся до Управління Пенсійного фонду з вимогою надати відповідний бланк заяви та її подальшу реєстрацію для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Головним спеціалістом відповідача у вчиненні таких дій позивачу відмовлено, у зв'язку з чим представник позивача звернувся із відповідною скаргою до заступника начальника управління.

На свою скаргу позивач отримав відповідь від 04.05.2016 року, якою відмовлено в задоволенні його вимог з посиланням на те, що він вже отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Позивач з таким висновком відповідача не погоджується, зазначаючи, що з 1993 року йому призначена пенсія як ліквідатору аварії на Чорнобильський АЕС відповідно ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Позивачу 60 років виповнилось 18.06.2001 року, а тому до цього часу він не мав права на призначення йому пенсії за віком.

Зазначена обставина, на думку позивача, спростовує доводи відповідача про призначення йому раніше 2001 року пенсії за віком.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором, а тому він має право на перехід з раніше призначеної йому пенсії відповідно ЗУ «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію за віком відповідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Посилаючись на викладене позивач просить суд позов задовольнити .

Від Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до суду надійшли письмові заперечення з проханням відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом було встановлено наступне.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 24.11.2016 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача до Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірною відмову у призначенні пенсії за віком та зобов»язання призначити пенсію за віком. (а.с 65-67).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року апеляційного скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24.11.2016 року - залишено без змін. (а.с. 81-83).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.03.2017 року постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24.11.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді від 13.04.2017 року відкрито скорочене провадження по даній адміністративній справі.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено види пенсії в України, а саме - пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Позивач у справі має статус ліквідатора аварії на ЧАЕС.

Відповідно ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування":

- учасники ліквідації насідків аварії на ЧАЕС, які пропрацювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - на 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - 5 років.

Частиною 1 ст. 10 цього Закону передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що позивач отримує за віком 1993 року, пенсію йому призначено по досягненню 50-річного віку із зменшенням пенсійного віку на 10 років в порядку ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Стаття 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює умови призначення пенсії за віком.

31.03.1993 року позивач звернувся до Дарницького управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення йому пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 19).

Оскільки позивач мав право на отримання пенсії як ліквідатор аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку відповідно ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», йому призначена пенсія за віком з урахуванням вимог зазначеної норми Закону.

Факт призначення пенсії позивачу саме за віком із його зменшенням як ліквідатору аварії на ЧАЕС випливає із змісту вищевикладених вимог чинного законодавства, а саме із того, що законодавством України встановлено три види пенсії - пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Позивач за призначенням пенсії внаслідок захворювання чи втрати годувальника до УПФУ не звертався, а тому йому могла бути призначена тільки пенсія за віком.

Крім того, судом встановлено, що 01.03.2010 року позивач звертався до Дніпровського УПФУ з заявою про перерахунок пенсії за віком по стажу та заробітку (а.с. 46), 02.10.2012 року - про перерахунок пенсії відповідно ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», (а.с. 47), 30.04.2015 року - аналогічно по ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 48).

При цьому відповідно зазначених заяв позивач зазначав про отримання пенсії за віком та стаття 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що діяла на час звернення позивача до УПФУ, встановлювала порядок перерахунку пенсії за віком.

З особового рахунку позивача також вбачається, що він перебуває на обліку як отримувач пенсії за віком (а.с. 30, 32), з Розпорядження Дніпровського районного управління ПФУ від 08.05.2015 року також вбачається, що позивач отримує пенсію за віком (а.с. 42 - 44).

Крім того, відповідно до п. 1.6 п. 1.7 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсії. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію відповідно до поданої заяви.

Відповідно до п. 1.7 Порядку 22-1, у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Оскільки позивачу пенсія вже була призначена ще у 1993 році, то Управління не мало підстав розглядати пакет документів, поданий його представником до Управління 19.04.2016 року, відповідно до п.2.1 Порядку 22-1. Отже, управлінням правомірно було повідомлено заявника про відсутність підстав для призначення пенсії саме листом, а не розпорядженням.

Аналізуючи викладені доводи суд приходить до висновку про те, що позивач вже перебуває на пенсії за віком, призначеної із зменшенням пенсійного віку з урахуванням ЗУ «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому дії відповідача є правомірними, позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8-13, 18,19, 104 - 106, 183-2 КАС України, суд

И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя