Справа № 814/2032/16
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

21 квітня 2017 року Справа № 814/2032/16

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський хлібозавод №1", вул. Гмирьова, 2-а, м. Миколаїв, 54028
доДержавної податкової інспекції у Ленінському районі м.Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Гмирьова, 1/1, м. Миколаїв, 54028
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.04.2016р. № НОМЕР_1,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до податкові інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення від 28.04.2016 № НОМЕР_1.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що не допускав порушень податкового законодавства, всі угоди, укладені з його контрагентами є реальними, оскільки підтверджені первинними документами, тому відповідачем протиправно прийнято податкове повідомлення-рішення.

Відповідач надав заперечення проти позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки при проведенні перевірки було встановлено, що позивачем укладені угоди з його контрагентами, які носять характер нереальних, тому позивачу правомірно донараховані зобовязання з податку на додану вартість.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.4,6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку:

Актом від 05.04.2016 № 144/14-02014-02/376844650 про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань правомірності формування витрат та податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП «ОРІМ», ПП «ІНТЕР-ПАРС», ПП «ПАНАС» встановлено порушення п.198.1,п.198.2,п.198.6 ст.198 ПК України в результаті чого занижено суму податку на додану вартість в сумі 73584 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем були прийняте податкове повідомлення-рішення від 28.04.2016 № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 73584 грн. основного зобовязання та 36792 грн. штрафні (фінансові) санкції.

В ході проведення перевірки встановлено взаємовідносини між ТОВ «Миколаївській хлібзавод №1» та ПП «ОРІМ», які відбувались на підставі договору про виконання маркетингових послуг № 564 від 01.01.2015, відповідно до додатку № 1 до договору ПП «ОРІМ» зобовязався виконати наступні послуги: проведення телефонного опитування респондентів, проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування, визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі, визначення обсягу продаж товарів у торгівельних точках у грошовому виразі та кількісному виразі, що брали участь у дослідженні. ПП «ОРІМ» виписало на адресу позивача за лютий-березень 2015 акти здачі-прийняття робіт від 28.02.105,31.02.2015 та податкові накладні на загальну суму 263470 грн. До перевірки надані звіти про проведення маркетингового дослідження по кожному найменуванню послуги, зазначеної у актах прийому передачі та додаткових угодах до договору.

Перевіряючи дійшли висновку, що позивачем документально оформлено господарські операції з придбання маркетингових послуг за відсутністю факту їх реального здійснення, оскільки неможливо їх виконання ПП «ОРІМ» наявними трудовими ресурсами, враховуючи незначну кількість працівників. Звіти про проведення маркетингових послуг містять декларативну інформацію, що не може бути використана позивачем у господарській діяльності.

Взаємовідносини позивача з ПП «ІНТЕР-ПАРС» відбувались на підставі договору поставки № 02/03-15 від 02.03.2015, за умовами якого ПП «ІНТЕР-ПАРС» зобовязувався передати, а позивач оплатити товар-виноград сушений (кишмиш). ПП «ІНТЕР-ПАРС» на адресу позивача виписав податкові накладні, видаткові накладні від 04.03.2015, 05.03.2015, 31.03.2015. Позивач оплатив товар у безготівковій формі.

Згідно надано пояснення позивача транспортування винограду сушеного здійснювалось ТОВ «Нова пошта» та надано акт здачі-прийняття робіт(надання послуг). Також позивачем оформлені прибуткові накладні від 05.03.2015 та 02.04.2015.

Відповідач в акті перевірки зазначає, що позивач неправомірно відніс до складу податкового кредиту суми ПДВ унаслідок документального оформлення нереальної господарської операції з придбання у ПП «ІНТЕР-ПАРС» винограду сушеного.

Взаємовідносини позивача з ПП» Панас» відбулись на підставі договору на виконання робіт з обслуговування технологічного обладнання № 38 від 02.02.2015.

ПП «Панас» на адресу позивача в березні 2015 виписало податкову та видаткову накладну на загальну суму 61189,37 грн. на придбання люльки для тестових заготовок. До перевірки надано товарно-транспортну накладну на перевезення товару№ 30/03 від 30.03.2015. Розрахунки відбулись у безготівковій формі.

На запит Ленінської ДПІ позивач надав пояснення, що у березні 2015 ПП «Панас» здійснював постачання обладнання(люльок для тістових заготовок).

Перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій позивача з ПП «Панас» з отримання товарно-матеріальних цінностей, оскільки не підтверджено придбання ПП «Панас» у ТОВ «Інфолайнюрсервіс» люльок для тістових заготовок.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового Кодексу України.

Відповідно до п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами.

Позивач надав суду документи по контрагенту ПП «ОРІМ»: договір № 564 від 01.01.2015 з додатками, акти наданих послуг від 28.02.2015 № 021428 та від 32.03.2015 № 030028, звіти про проведення маркетингові дослідження за литий-березень 2015, платіжні доручення акти звірки, податкові накладні від 28.02.2015 № 1262, від 31.03.2015 № 2117.

Також позивач надав суду звіти позивача щодо вивчення та практичного застосування наслідків та результатів маркетингових досліджень, проведених ПП»ОРИМ» в лютому 2015 та березні 2015. Позивач на обґрунтування своєї позиції стосовно необхідності придбання маркетингових досліджень, проведених ПП «ОРІМ» в м. Кривий Ріг та м. Дніпродзержинськ надав товарно-транспортні накладні, які свідчать, що позивач здійснює реалізацію свєї продукції в цих містах України.

По контрагенту ПП «Інтер-парс» позивач надав суду договір № 02/03-15 від 02.03.2015, платіжні доручення, видаткові накладні від 04.03.2015,від 05.03.2015,31.03.2015 на придбання винограду сушеного, прибуткові накладні, податкові накладні, акт нової пошти від 10.03.2015, копія звіту про рух та залишки за березень-квітень 2015, звіт по хлібобулочному цеху за березень-квітень 2015 року.

По контрагенту ПП «Панас» позивач надав суду договір від 02.02.2015 № 38 на виконання робіт з обслуговування технологічного обладнання, платіжні доручення, видаткова накладна на придбання люльок для тістових заготовок, податкова накладна від 05.03.2015 № 17, товарно-транспортна накладна від 30.03.2015 № 30/03, прибуткова накладна № 484326 від 31.03.2015, вимога № 484775 від 12.05.2015, акт встановлення від 29.05.2015, акт перевірки наявності товарно-матеріальних цінностей на 01.12.2015.

Позивач надав суду пояснення , що договір на придбавання 92 люльок для тістових заготовок позивачем з ПП «Панас» не укладався. Замовлення люльок було здійснено не на підставі договору від 02.02.15 року № 38, а на підставі рахунку-фактури від 26.02.105 року № СФ-000019, на який є посилання у платіжному дорученні від 05.03.2015. ПП «Панас» у ТТН від 30.03.2015 посилається на первинні документи від 31.03.2015. Позивач не може пояснити наявність описок-помилок у ТТН, оскільки ним ці документи на перевезення не оформлювались.

По контрагентам ПП «ОРІМ», ПП «ІНТЕР-ПАРС», ПП «ПАНАС» відповідач зробив висновок про нереальність цих угод, але надані позивачем первинні документи містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт надання товарів та послуг. Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов'язань.

Дослідженні в ході судового засіданні первинні документи, надані суду позивачем свідчать, що угоди, які були укладені між позивачем та ПП «ОРІМ», ПП «ІНТЕР-ПАРС», ПП «ПАНАС» спрямовані на реальне настання наслідків, умовлених ними, виконані сторонами в повному обсязі та відповідають положенням вільного, господарського і податкового законодавства, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку. Товар та послуги, які придбавалися позивачем притаманні його господарській діяльності та використовувалися ним для здійснення господарської діяльності, тому формування позивачем податкового кредиту за результатами господарської діяльності з контрагентами, зазначеними в акті перевірки є правомірним, тому податкове повідомлення рішення належить скасувати.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позов належить задовольнити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.04.2016 року № НОМЕР_1.

3. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський хлібозавод №1" судовий збір у сумі 1655,64 грн. (одна тисяча шістсот п'ятдесят п'ять гривень 64 коп.), сплачений платіжним дорученням № STI8526 від 11.10.2016 року за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Гордієнко