Справа № 465/8224/15-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року № 876/4271/17
ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Франківського районного суду міста Львова від 16 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС (з урахуванням заміни судом першої інстанції належного відповідача), в якому просив: 1) визнати протиправною і скасувати постанову начальника ОСОБА_1 митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 2885/20909/15 від 11.12.2015 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн..

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 16.02.2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

З цією постановою суду першої інстанції від 16.02.2017 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що порушення передбачене ч.3 ст.470 МК України, не є триваючим порушенням, оскільки таке порушення привязане до конкретного моменту і моментом (днем) закінчення такого порушення є наступний за останнім днем граничного терміну вивезення ТЗ за митну територію України, тобто 11 день. У розглядуваній ситуації транспортний засіб «БМВ-530» позивач ввіз у митному режимі «транзит» на митну територію України 08.04.2015 року і відповідно до ст. 95 МК України зобовязаний був вивезти цей ТЗ за митну територію України протягом 10 днів. Відповідальність за ч.3 ст.470 МК України наступає в разі перевищення більше ніж на 10 діб, встановленого ст.95 строку доставки товарів, транспортних засобів. Згідно ст. 467 МК України адміністративне стягнення на позивача могло бути накладене не пізніше 6 місяців з дня вчинення порушення. На думку апелянта оскаржена постанова № 2885/20909/15 від 11.12.2015 р. у справі про порушення митних винесена поза мажами строку для притягнення до адміністративної відповідальності, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 16.02.2017 року і прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.11.2015 року старшим державним інспектором ВМО №1 митного поста «Мостиська» ОСОБА_1 митниці ДФС складено протокол № 2885/20909/15 про порушення митних правил громадянином ОСОБА_2, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.470 МК України. З вказаного протоколу видно, що проведеною перевіркою інформації, що міститься в ЄАІС Держмитслужби встановлено, що ОСОБА_2 08.04.2015 року о 16 год. 31 хв. ввіз на митну територію України через м/п Мостиська ОСОБА_1 митниці ДФС автомобіль марки «БМВ-530» р.н. RP54855 по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит», та не здійснив зворотне вивезення зазначеного автомобіля відповідно до вимог ст. 95 Митного кодексу України. Таким чином ОСОБА_2 перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, більш ніж на десять діб (а.с. 39).

На підставі вказаного протоколу, 11.12.2015 року начальником ОСОБА_1 митниці ДФС винесено оскаржену постанову у справі про порушення митних правил № 2885/20909/15, якою позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 грн. (а.с. 6, 52).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач зобов`язаний був вивезти ввезений ним транспортний засіб особистого користування з митної території України в строк встановлений ст.95 МК України. Вказаний обовязок позивач не виконав, а тому, останній вчинив перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортних засобів більше ніж на десять діб, тобто вчинив порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК України. Порушення повязане з перевищенням встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних та інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, вважається триваючим, а тому встановлений статтею 467 МК України 6-ти місячний строк для накладення адміністративного стягнення слід рахувати з моменту виявлення цього порушення. Крім цього, відсутні докази про наявність обєктивних обставин (непереборної сили) щодо неможливості позивачем вивезення ТЗ за межі митної території України у визначений законодавством строк.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції вірно встановлено і не оспорюється сторонами по справі, що позивач ОСОБА_2 вчинив порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, оскільки більш ніж на 10 діб перевищив встановлений статтею 95 цього Кодексу 10-ти денний строк доставки розглядуваного ТЗ «БМВ-530» до органу доходів і зборів, тобто до 29.04.2015 року.

При вирішенні питання щодо дотримання відповідачем ОСОБА_1 митницею ДФС встановлених статтею 467 МК України строків накладення адміністративного стягнення, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статями 469, 477, 481, 485 цього Кодексу, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що вчинене позивачем правопорушення за ч.3 ст.470 МК України є триваючим і строк для накладення адміністративного стягнення слід рахувати починаючи з моменту виявлення цього порушення.

Так, триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом, невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Отже, у розглядуваній ситуації, дата 29.04.2015 року є днем початку вчинення адміністративного правопорушення, шляхом протиправної бездіяльності позивача щодо не доставки ТЗ до органу доходів і зборів. При цьому, з врахуванням того, що вказана бездіяльність позивача продовжувалась і надалі, тобто протягом періоду із 29.04.2015 року по 11.12.2015 року, тому таке порушення є триваючим. Після 29.04.2015 року порушення не припинилось, а продовжувало існувати.

За таких фактичних обставин справи, слід керуватись приписами ч.1 ст.467 МК України про те, що адміністративне стягнення за вчинення триваючого порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього порушення.

Одночасно слід зазначити, що стаття 467 МК України не містить переліку триваючих порушень.

Однак, суд апеляційної інстанції враховує, що з матеріалів адміністративної справи, із змісту протоколу про порушення митних правил від 25.11.2015р. та постанови у справі про порушення митних правил від 11.12.2015 року видно, що розглядуване порушення щодо недоставки позивачем ТЗ «БМВ-530» до органу доходів і зборів у визначений статтею 95 цього Кодексу 10-ти денний строк, було виявлено при здійсненні перевірки інформації, що міститься в ЄАІС Держмитслужби. Починаючи із 29 липня 2015 року відповідач здійснював заходи щодо виклику позивача для вирішення питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с. 45-50).

Таким чином, вказане вище порушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.470 МК України, було виявлено не пізніше ніж проведена у липні 2015 року перевірка.

Тому, являється помилковим висновок суду першої інстанції про те, що факт виявлення порушення мав місце 25.11.2015 року, тобто при складанні протоколу про порушення митних правил.

Однак, такий висновок суду першої інстанції щодо моменту виявлення порушення не вплинув на правомірність винесеної судом першої інстанції постанови від 16.02.2017 року, оскільки із моменту виявлення відповідачем у липні 2015 року розглядуваного порушення до моменту накладення на позивача адміністративного стягнення постановою від 11.12.2015 року не закінчився встановлений статтею 467 МК України 6-ти місячний строк.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вчинене позивачем порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.470 МК України, являється триваючим порушенням, яке розпочалось 29.04.2015 року і тривало до моменту виконання позивачем обовязку щодо доставки розглядуваного ТЗ до органу доходів і зборів. Адміністративне стягнення за таке порушення було накладене в межах 6 місяців з дня виявлення порушення.

Крім цього, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності обєктивних обставин (непереборної сили) неможливості позивачем вивезення ТЗ за межі митної території України у визначений законодавством строк, оскільки відсутні докази необхідності ремонту розглядуваного ТЗ протягом квітня-грудня 2015 року та відсутні докази повідомлення позивачем митного органу про настання таких обставин.

Відносно сплаченого позивачем судового збору за подання до суду першої інстанції розглядуваного адміністративного позову, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.1 ст.529 МК України, ч.4 ст.288 КУпАП, судовий збір за подачу даного адміністративного позову до суду не підлягав сплаті. Повернення зайво сплаченої суми судового збору може бути здійснено судом за заявою (клопотанням) особи, яка його сплатила, згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена позивачем постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Франківського районного суду міста Львова від 16 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 29.05.2017 року.