Справа № 823/460/17
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/460/17 Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Канівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та просило визнати неправомірними дії відповідача щодо винесення постанови про стягнення витрат за ВП №53201499 в сумі 67,36 грн. та скасувати означену постанову.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України безумовною підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового рішення є розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Розгляд та вирішення даної справи не належить до компетенції Черкаського окружного адміністративного суду, з огляду на наступне:

Предметна підсудність адміністративних справ визначається статтю 18 КАС України. Відповідно до положень цієї норми, зокрема, пункту 1 частини другої, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Роз'яснюючи зміст зазначеної норми, Пленум Вищого адміністративного суду України в п. 9 Постанови від 13.12.2010 №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» вказав, що визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, судам необхідно враховувати, що за приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні. При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (пункт 5 частини першої статті 18 КАС України). Справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконавчих документів, виданих цими судами в інших справах, крім передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 КАС України, підлягають розгляду місцевими загальними судами як адміністративними судами, які видали виконавчий лист, у разі звернення сторін виконавчого провадження.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що дана справа у відповідності до ч. 1 ст. 18 КАС України за предметною підсудністю підлягає розгляду місцевим судом як адміністративним.

На думку колегії суддів, склад суду, сформований судом першої інстанції, до предметної підсудності якого закон не відносить розгляд та вирішення даної справи, не може вважатися повноважним.

Таким чином, справа була розглянута неповноважним складом суду, що є підставою для її скасування та прийняття нової постанови апеляційним судом по суті позовних вимог у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження №53201499 з примусового виконання виконавчого листа № 697/1711/16-а від 11.11.2016, виданого Канівським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з Канівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області на користь держави судового збору в сумі 606,32 грн.

В межах даного виконавчого провадження здійснено витрати, пов'язані з виконанням, у сумі 67,36 грн., з яких: 0,90 грн. - витрати на папір; 0,74 грн. - на канцелярські товари; 6,18 грн. - поштові витрати; 8,54 грн. - обслуговування комп'ютерної техніки; 51 грн. - використання ЄДРВП.

Повний розрахунок таких витрат наведено у постанові про їх стягнення від 15.02.2017 (ВП №53201499).

Надаючи правову оцінку доводам позивача про завищеня та необґрунтованість таких витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2016 № 3917/5 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 05.12.2016 установлено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у розмірі 51,00 грн. за кожне відкрите виконавче провадження, що спростовує доводи апелянта про іншу вартість цих послуг.

Окрім того, 24.02.2016 начальником Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Кравченко О.В. затверджено розрахунок витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Обґрунтованість розміру відповідних витрат встановлено саме у даному документі, в якому і містяться відомості про документи щодо закупівлі відповідних товарів та послуг.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 затверджено види та розмір витрат виконавчого провадження.

Порядок стягнення витрат виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» ( далі - Закон №1404-VІІІ) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України № 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з:

1)виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2)авансового внеску стягувача;

3)стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно ч. 2, 3 ст. 42 Закону №1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Частиною 4 ст. 42 Закону №1404-VIII встановлено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Пунктом 2 розділу 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

В контексті положень п. 2 розділу VI Інструкції № 512/5 (в редакції, що діє з 05.10.2016) слід зазначити, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. В даному випадку, виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України № 1404-VIII, у зв'язку із повним фактичним виконанням судового рішення, а тому державним виконавцем винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про передчасність та, як наслідок, відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року скасувати.

Канівському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Черкаської області в задоволенні адміністративного позову до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Бєлова Л.В.

Парінов А.Б.