Справа № 826/4871/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2017 року № 826/4871/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олексіївни
до третя особаОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олексіївни (надалі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо не повернення Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» надмірно сплачені грошові зобов'язання в сумі 10 563 341 грн. 74 коп.;

- зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби повернути Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» надмірно плачені грошові зобов'язання в сумі 10 563 341 грн. 74 коп.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та третя особа підтримують заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просять суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що наявність у неплатоспроможного банку податкової заборгованості не є підставою для відмови такому платнику податків в поверненні надмірно сплачених сум грошових зобов'язань.

Відповідач заперечує по суті заявлених позовних вимог, посилаючись при цьому на те, що положення ст. 43 Податкового кодексу України не передбачають повернення платнику податків переплати за податками та зборами в разі наявності у платника податків податкового боргу.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України за поданою сторонами письмовою заявою про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 №113 розпочато ліквідацію установи та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку строком на 1 рік з 05.06.2015 до 04.06.2015 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.04.2016 №616 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» на два роки по 04.06.2018 включно та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. строком на два роки по 04.06.2018 включно.

Згідно акту звірення розрахунків №1982-20 від 01.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, визначено позитивне сальдо за платежем 11023600 «Авансові внески з податку на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України» у сумі 10 828 468 грн. 74 коп. - переплата банком авансових внесків за 2015 рік.

Відповідно до даних електронного кабінету платника податків, роздруківка якого наявна матеріалах справи, станом на 03.03.2017р. за Банком обліковується позитивне сальдо розрахунків «ПОДАТОК НА ПРИБУТОК БАНКІВСЬКИХ ОРГАНІЗАЦІЙ, ВКЛЮЧАЮЧИ ФІЛІАЛИ АНАЛОГІЧНИХ ОРГАНІЗАЦІЙ, РОЗТАШОВАНИХ НА ТЕРИТОРІЇ УКРАЇНИ» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», податковий номер 20025456. платіж 85 у розмірі 10 563 341,74 грн.

13.03.2017 ПАТ «КБ «Надра» звернулось до відповідача із заявою №1-4-1794 та просило повернути надмірно сплачені грошові зобов'язання в сумі 10 563 341 грн. 74 коп.

Листом від 27.03.2017 №17195/10/28-10-17-02-24 відповідач відмовив ПАТ «КБ «Надра» у поверненні надміру сплачених грошових зобов'язань в сумі 10 563 341 грн. 74 коп., мотивуючи це тим, що відповідно до п.43.1 ст. 43 ПКУ помилково та/або надміру сплачені суми грошових зобов'язань підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Не погоджуючись з правомірністю та обґрунтованістю відмови контролюючого органу в поверненні коштів, позивач та третя особа посилаються на те, що відповідно до п.2.6 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку №2 від 05.07.2012, п. 4. ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду вживає у встановленому законодавством порядку заходів щодо повернення дебіторської заборгованості, з урахування чого, на думку вказаних учасників даного спору, позовні вимоги підлягають задоволенню.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 затверджений Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (далі - Порядок № 1146).

Цей Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Дія цього Порядку не поширюється на: 1) відшкодування податку на додану вартість; 2) повернення авансових платежів (передоплати), помилково та/або надміру внесених платниками податків за власним бажанням на рахунки, відкриті на ім'я відповідних органів ДФС, як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів до/або під час митного оформлення, та грошової застави; 3) повернення помилково та/або надміру перерахованих (унесених) платниками коштів, сплачених шляхом надання при митному оформленні податкового векселя; 4) повернення суми акцизного податку, внесеної в рахунок погашення податкових векселів; 5) виконання рішень судів щодо безспірного списання коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів.

Згідно з положеннями п.5-8 Порядку повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

У заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються:

1) на поточний рахунок платника податку в установі банку;

2) на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету;

3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку;

4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку;

5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку;

6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:

на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві;

банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:

- висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

- два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку;

- три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1242 (із змінами).

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за дев'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Тобто, законодавчо встановленою умовою повернення коштів, вказаних в позовній заяві, є ухвалення контролюючим органом висновку про повернення надмірно сплачених платежів.

Разом з тим, законодавчо встановленим обмеженням щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань є наявність у платника податків податкового боргу, як то визначено п.43.1 Податкового кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 23.03.2017 за Банком обліковався податковий борг в сумі 97 000 001,50 грн, при переплаті 10 563 341,74грн.

Аналогічним чином, довідкою №3401/9/28-10-17-02-21 від 21.04.2013 про стан заборгованості, що надана відповідачем до матеріалів справи, підтверджується наявність у позивача податкового боргу в сумі 97 000 001,50 грн.

За таких обставин, проаналізувавши вказані вище норми в контексті спірних правовідносин, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов переконання про те, що відмова контролюючого органу в поверненні Банку коштів відповідає вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого правові підстави для зобов'язання Офіс ВПП вчинити певні дії відсутні.

Посилання позивача на те, що відповідно до п.1.3. Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», судом відхиляються, адже в рамках спірних правовідносин предметом доказування не є питання стягнення з Банку саме податкового боргу та/або погашення податкових зобов'язань.

Послання позивача та третьої особи на п.2.6 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку №2 від 05.07.2012 та п. 4. ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу для визнання протиправною бездіяльності відповідача, в контексті того, що Уповноважена особа Фонду вживає у встановленому законодавством порядку заходів щодо повернення дебіторської заборгованості, судом відхиляються, враховуючи таке.

Дійсно, за змістом п.12 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 8 жовтня 1999 р. № 237, дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом включає заборгованість фінансових і податкових органів, а також авансові платежі, переплату за податками і зборами, іншими платежами до бюджету та відображається в балансі із виділенням заборгованості з податку на прибуток.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що сума в розмірі 10 563 341,74 грн є дебіторською заборгованість.

Разом з тим, слід зазначити, що позивачем та третьою особою залишено поза увагою буквальне тлумачення п.2.6 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку №2 від 05.07.2012 та п. 4. ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині того, що уповноважена особа вживає у встановленому законом порядку заходів щодо повернення дебіторської заборгованості, в той час як законом (ст.43 ПК України) не встановлено порядку повернення коштів неплатоспроможному банку, які обліковуються як переплата, за умови наявності не погашеного податкового боргу.

Аналогічним чином, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлено порядку повернення неплатоспроможному банку коштів - переплати, в разі наявності у такого банку податкового боргу.

За таких обставин суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних ociб, прав та інтересів юридичних oci6 у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових ociб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя П.О. Григорович