Справа № 210/1533/17
Суддя: Вікторович Н. Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1533/17
Провадження № 2-а/210/83/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

"18" травня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Ширинової К.С.,

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку ст.41 КАС України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм, адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора взводу №2 ОСОБА_3 в Кіровоградській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся 11 квітня 2017 року до суду із вищезазначеним адміністративним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 05 березня 2017 року, о 09 годині 10 хвилин, він, керуючи автомобілем марки «УАЗ», державний номер НОМЕР_1, по дорозі а/д Кіровоград-Запоріжжя 69км, був зупинений інспектором взводу №2 ОСОБА_3 в Кіровоградський області, лейтенантом поліції ОСОБА_4

Вказував на те, що під час руху, він не порушував Правила дорожнього руху, тому запитав у інспектора Чорби О.І., про причину зупинки. Відповіді на своє запитання не отримав. Замість пояснення причини зупинки, інспектор Чорба О.І., у грубій формі та погрозами які ображали його вимагав надати для огляду реєстраційні документи на транспортний засіб та посвідчення водія, які він надав. На повторне запитання про причину зупинки, інспектор Чорба О.І., погрожуючи почав складати постанову серія ПС2 №770880 від 05 березня 2017 року. З пояснень інспектора в постанові щодо обставин про адміністративне порушення, він зрозумів, що мова йде про поліс обовязкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а порушення передбачене пп.«ґ» п.2.1 Правил дорожнього руху, що передбачає відповідальність згідно ч.1 ст.126 КУпАП.

Зазначав, що жодних вимог, відносно полісу страхування, інспектор Чорба О.І. після зупинки його транспортного засобу, до нього не ставив, тому інспектор, після спілкування зі своїм напарником сказав, що протокол він вже заповнив, а поліс він нібито йому відразу не надав, тому він в будь-який спосіб долучить необхідні йому пояснення свідків до протоколу серед викликаних ним свідків. Так, під диктовку, інспектором Чорбою О.І. були відібранні пояснення у свідків. Зміст пояснень свідків йому невідомий, оскільки йому не було надано для ознайомлення ні постанова, ні протокол доказу його порушення. Таким чином, вважає, що були порушені його права передбачені ч.1 ст.268 КУпАП.

Посилався на ті обставини, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, яку інспектор Чорба О.І. призначив до розгляду на місці скоєння правопорушення, він надав докази, які підтвердили наявність полісу, а саме оригінал та копію полісу обовязкового цивільного страхування наземних транспортних засобів. Копію полісу відповідач відмовився долучати до матеріалів справи. Відмовою долучити докази до матеріалів справи, вважає, що знов були порушені його права передбачені ч.1 ст.268 КУпАП. Інспектором Чорбою О.І., у прийнятій постанові не наведено будь-якої оцінки його доказам, що призвело до спрощеного підходу розгляду справи про адміністративне правопорушення та ігноруванню його прав. При винесені інспектором Чорбою О.І. рішення про адміністративне правопорушення, до постанови не долучені протокол та жодного доказу по справі, через що на його думку було порушено положення ст.280 КУпАП.

На підставі викладеного просив суд задовольнити його адміністративний позов.

Присутній у судовому засіданні позивач ОСОБА_2 надав пояснення по суті справи, підтримав заявлений адміністративний позов у повному обсязі з підстав, викладених у ньому, просив суд його задовольнити.

Відповідач, - інспектор взводу №2 ОСОБА_3 в Кіровоградській області, лейтенант поліції ОСОБА_4 до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення (а.с.17-18), в котрих зазначив, що позивачем ОСОБА_2 вчинено правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, у звязку з чим ним винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Вимоги, передбачені ст.280 КУпАП ним виконано в повному обсязі, у задоволенні позову просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Так, в силу п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що строк на оскарження постанови не пропущено.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №770880 від 05 березня 2017 року ОСОБА_2 (а.с.5) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень (а.с.4).

Відповідачем при винесені постанови було встановлено, що 05 березня 2017 року, о 09 годині 10 хвилин, позивач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «УАЗ», державний номер НОМЕР_1, по дорозі а/д Кіровоград-Запоріжжя 69км, не мав при собі полісу обовязкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пп.«ґ» п.2.1 Правил дорожнього руху України.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ч.1 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-які рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій субєкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Свою незгоду з обставинами, зафіксованими в постанові про адміністративне правопорушення, позивач обґрунтовує тим, що він не порушував ПДР України, та не відмовлявся від надання полісу обовязкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також будь-яких доказів, які підтверджують вину позивача у скоєному адміністративному правопорушенні, відповідачем надано не було, належної фіксації правопорушення не відбулось.

Суд зазначає, що згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Реалізовуючи свої повноваження, субєкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст.9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення субєкта владних повноважень.

У відповідності до норми ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як передбачено ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Крім того, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З системного аналізу положень ст.69 КАС України, у сукупності із положеннями ст.ст.251, 254, 258 КУпАП, вбачаться, що одним із доказів наявності в діях особи ознак адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення. Однак, згідно з ст.254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, а саме, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2 ст.258 КУпАП).

Відповідно до ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, у тому числі й за ст.126 КУпАП.

Згідно з ч.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» поліцейським дозволяється носіння та використання форменого обмундирування, визначеного для працівників міліції, до затвердження Кабінетом Міністрів України зразків форменого обмундирування поліцейських та забезпечення ним у визначеному порядку відповідно до затверджених норм.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Пунктом 11 ч.1 ст.23 вищевказаного Закону передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу, а також ч.4 ст.70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Враховуючи факт того, що позивач заперечує про скоєння ним адміністративного правопорушення, - ненадання при зупинці транспортного засобу для перевірки полісу обовязкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відповідач не довів належними та допустимими доказами законності своїх дій при складанні оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному об'ємі.

Так, відповідачем до суду не надано копії протоколу про адміністративне правопорушення, котрий є документом, котрий фіксує факт вчинення адміністративного правопорушення, позивач стверджує, що йому його копія не надавалася, відео фіксація правопорушення не здійснювалася також, з матеріалів справи вбачається, що на час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 мав діючий поліс обовязкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6, 7), надані відповідачем письмові пояснення нібито свідків адміністративного правопорушення, суд вважає неналежними та недопустимими доказами, оскільки джерело їх походження суду не відоме, чи були вказані особи свідками правопорушення суду також не відомо в силу не надання протоколу про адміністративне правопорушення, та інших доказів фіксування адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, суд, приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП не підтверджується наявними доказами, окрім постанови про адміністративне правопорушення, складеної відповідачем, правомірність якої оскаржена в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, складаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково, та прийняти постанову про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

За правилами ст.293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема, скасовує постанову і закриває справу.

За ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріали, додані до позовної заяви свідчать про те, що при винесені оскаржуваної постанови відповідачем не зясовані усі обставини, що мають значення у справі, та відповідачем не доведено факт вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, викладені вище, суд визнає, що постанова від 05 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Суд вважає, що таке рішення суду спрямоване на захист прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 71, 86, 99, 100, 158-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора взводу №2 ОСОБА_3 в Кіровоградській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову ПС2 №770880 від 05 березня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, винесену інспектором взводу №2 ОСОБА_3 в Кіровоградській області, лейтенантом поліції ОСОБА_4.

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, - закрити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Н. Ю. Вікторович