Справа № 806/2027/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Київ К/800/47031/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Калашнікової О.В.,

Єрьоміна А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Житомирський маслозавод» до Житомирської митниці Міндоходів про визнання дій протиправними, скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ПАТ «Житомирський маслозавод» (далі - Товариство) звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці Міндоходів (далі - Митниця) про визнання дій протиправними, скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 21 лютого 2014 року № 101060000/2014/300125/2, від 26 лютого 2014 року № 101060000/2014/300138/2, від 5 березня 2014 року № 101060000/2014/300152/2, № 101060000/2014/300154/2, від 7 березня 2014 року № 101060000/2014/300161/2, від 11 березня 2014 року № 10106000/2014/300164/2.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року, позов задоволено.

Не погодившись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Митниця звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила їх скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Товариством (Покупець) та Спілкою з обмеженою відповідальністю «OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o», Польща (Продавець), укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку товару від 20 грудня 2012 року № 2012-12.

Відповідно до пункту 1.1. даного контракту продавець зобов'язався за плату окремими партіями поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти від Продавця і оплатити заморожені продукти харчування (овочі, овочеві суміші, гриби, фрукти, ягоди, напівфабрикати).

Згідно з пунктом 1.2. контракту асортимент та ціна одиниці Товару узгоджуються сторонами і вказуються в Генеральній специфікації, яка є невід'ємною частиною даного контракту.

Умови поставки товару FCA - склад Продавця, що знаходиться у м. Сємятиче, Польща, згідно ІНКОТЕРМС 2010, відповідно до пункту 3.1 Контракту.

Відповідно до пункту 5.2. контракту, оплата вартості кожної чергової партії товару проводиться Покупцем протягом 45 (сорока п'яти) календарних днів, з дати завантаження, на підставі фактури-специфікації Продавця.

Між Товариством (Замовник) та ПП «В і Є Транслогістик» (Виконавець) укладено договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів від 18 січня 2011 року № 14/18/01-11.

На підставі вказаного договору ПП «В і Є Транслогістик» заявлено до митного оформлення поставлений позивачу від «OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o» товар, а саме: заморожені продукти харчування, згідно наступних митних декларацій: № 101060000/2014/002127, МД №101060000/2014/002319, МД №101060000/2014/002686, МД №101060000/2014/00268, МД №101060000/2014/002962, МД №101060000/2014/002837.

Митна вартість товарів згідно зазначених ВМД, визначена позивачем за ціною господарської операції, вчиненої у відповідності до вимог зовнішньоекономічного контракту від 20 грудня 2012 року № 2012-12, тобто за основним методом.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у зазначених деклараціях митної вартості товарів позивачем подано митному органу наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 20 грудня 2012 року № 2012-12; договір про перевезення від 1 жовтня 2013 року № 4; міжнародні автомобільні накладні (CMR); рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги; рахунки-фактури (інвойси); пакувальні листи; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 23 грудня 2013 року № 2730; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 23 грудня 2013 року № 2730; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 23 грудня 2013 року № 2730; сертифікати про походження товару загальної форми від 20 лютого 2014 року № PL/MF/AК 0683700, від 25 лютого 2014 року № PL/MF/AК 0683660, від 3 березня 2014 року, № PL/MF/AК 0683664, № PL/MF/AК 0683655, від 5 березня 2014 року № PL/MF/AК 0683667, від 7 березня 2014 року № PL/MF/AК 0683669; довідки про не страхування вантажу; сертифікати продукту; копії митних декларацій країни відправлення; прайс-лист від 1 лютого 2014 року; виписку з бухгалтерської документації; висновки про вартісні характеристики товарів; генеральну специфікацію до товару.

Посадовими особами Митниці під час здійснення митного контролю товарів згідно зазначених митних декларацій у позивача витребувані додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: каталоги, прейскуранти виробника товару.

В той же час в рішеннях про корегування митної вартості товарів, як недолік зазначено, що митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту), оскільки документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності, а саме: фактури-специфікації та договір від 20 грудня 2012 року № 2012-12 підписані різними особами.

Декларантом на вимогу контролюючого органу в межах терміну гарантійних зобов'язань було надано копію прайс-листа «OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o» від 1 лютого 2014 року, оскільки каталоги виробника відсутні. Щодо висновків інспектора стосовно того, що фактури-специфікації та додаткова угода підписані різними особами, декларант у своїх заявах про надання необхідних відомостей та документів для підтвердження заявленої митної вартості, пояснив, що фактура специфікація підписана уповноваженим представником постачальника Ewa Drywuisrf та скріплена печаткою підприємства постачальника, а контракт від 20 грудня 2012 року № 2012-12 та додаткова угода від 29 жовтня 2013 року № 2 підписані директором підприємства постачальника Bogdan Krynsky, однак, як зазначає представник позивача, це не може вплинути на визначення числового значення митної вартості.

Митницею прийняті рішень про коригування митної вартості товарів від 21 лютого 2014 року № 101060000/2014/300125/2, від 26 лютого 2014 року № 101060000/2014/300138/2, від 5 березня 2014 року № 101060000/2014/300152/2, № 101060000/2014/300154/2, від 7 березня 2014 року № 101060000/2014/300161/2, від 11 березня 2014 року № 10106000/2014/300164/2 якими митну вартість визначено за резервним методом.

Згідно зазначених рішень контролюючого органу, митна вартість не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), оскільки документи, зазначені у частині третій статті 53 МК України містять розбіжності, а також в зв'язку з неподанням декларантом на письмову вимогу митного органу додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару.

Коригування митної вартості стало підставою для видання карток відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № 101060000/2013/00143, № 10106000/2013/00150, № 101060000/2014/00175, № 101060000/2014/00176, № 101060000/2014/00184, № 101060000/2014/00187.

Позивач із визначеною відповідачем митною вартістю товару не погодився та скористався наданим частиною сьомою статті 55 МК України правом на випуск товарів, що декларуються, у вільний обіг на умовах фінансової гарантії.

В межах терміну гарантійних зобов'язань позивач звернувся до Митниці із заявами: від 27 березня 2014 року № 863, № 864, № 865, № 866, № 867, № 868 про подання додаткових документів та відомостей для підтвердження заявленої митної вартості та скасування спірних рішень про коригування митної вартості товару.

В якості додаткових документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, митному органу надано: копію прайс-листа «OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o» від 1 лютого 2014 року та надано пояснення щодо неспівпадіння підписів на фактурах-специфікаціях та на контракті від 20 грудня 2012 року № 2012-12.

За результатами розгляду поданих позивачем додаткових документів та пояснень Митницею листом від 1 квітня 2014 року № 9/2/9/1804 відмовлено у визнанні заявленої позивачем митної вартості товарів за ціною господарської операції.

В листі вказано, що надані, у якості додаткових документів - виписка з бухгалтерської документації, копія листа ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» від 11 лютого 2014 року № 588, копії прайс-листа «OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o» від 15 листопада 2013 року взяті до уваги, але не можуть бути підставою для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що використані декларантом при митному оформленні відомості підтверджені документально, визначені кількісно і достовірно, а всі складові митної вартості, які обов'язкові при її обчисленні, містяться у поданих до Митниці документах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судів.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною сьомою статті 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою презюмується правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються положення пункту 2 частини п'ятої статті 54 МК України, за змістом якої Митниця має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

При цьому, що стосується прайс-листів для підтвердження заявленої митної вартості товару, то суди обґрунтовано звернули увагу на те, що вони складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними товаросупровідними документами, оскільки в процесі господарської діяльності можуть змінювати зазначену в них ціну товару. Обов'язкової вимоги щодо отримання від суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару, вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Отже, відомості, наведені в прайс-листах фірми виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже можуть прийматися митним органом лише як джерело додаткової інформації. Крім того, позивачем на вимогу митного органу в якості додаткових документів надавались прайс-листи від 1 лютого 2014 року «OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o».

Щодо посилань митного органу на інформацію цінової бази ЄАІС ДМСУ щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, стосовно того, що вартість схожих товарів є вищою в порівнянні з митною вартістю оцінюваних товарів, то зі змісту оскаржуваних рішень не вбачається який саме товар покладався за основу порівняння, чи має він ідентичну марку, артикул, країну походження, умови поставки, або істотно відрізняється за своїми характеристиками та якістю та використовується в іншій ціновій категорії. А відтак, посилання на порівняльні митні декларації є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства України.

відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар, а суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема у постановах від 30 червня 2015 року (справа 21-591а15), 31 березня 2015 року (справи 21-127а15 та 21-53а15) і колегія суддів бере її до уваги.

Таким чином, колегія суддів, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді