Справа № 805/1321/17-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 р. Справа №805/1321/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 16 година 45 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

позивача не зявився;

відповідача ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС» до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень № НОМЕР_1 від 31.10.2016 року та № НОМЕР_2 від 31.10.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕТС» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень № НОМЕР_1 від 31.10.2016 року та № НОМЕР_2 від 31.10.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає спірні податкові повідомлення - рішення протиправними, оскільки у позивача наявні всі первинні бухгалтерські документи, що підтверджують реальність господарських операцій з ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ», ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ», ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ», на підставі яких були сформовані відповідні показники податкової звітності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення, відповідно до яких зазначив, що податковим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ЕТС» з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначені податкових зобовязань та податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість при здійсненні фінансово господарських взаємовідносин з: ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ», ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ», ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ» за період з 01.01.2014 року по 29.07.2016 року на підставі отриманого судового рішення слідчого судді Соломянського районного суду м. Києва у справі № 760/6919/16-к від 01.08.2016 року. Податковий орган, вважає, що позивач здійснював діяльність спрямовану на здійснення операцій повязаних з наданням податкової вигоди третім особам, у звязку з чим просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та встановив наступні обставини.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕТС» (, 84201, Донецька область, м. Дружківка, вул. Енгельса, буд. 108, кім. 21) зареєстровано в якості юридичної особи 04.03.1996 року, зазначене підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області було проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ЕТС» з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначені податкових зобовязань та податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість при здійсненні фінансово господарських взаємовідносин з: ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ», ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ», ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ» за період з 01.01.2014 року по 29.07.2016 року на підставі отриманого судового рішення слідчого судді Соломянського районного суду м. Києва у справі № 760/6919/16-к від 01.08.2016 року, на підставі якої складено акт № 2/05-10-14/24308872 від 04.10.2016 року.

Перевіркою встановлено порушення:

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 та п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту у розмірі 4 329 580, 93 грн. у т.ч. за жовтень 2015 року у сумі 917 095, 13 грн., за листопад 2015 року у сумі 1 971 266, 25 грн., за грудень 2015 року у сумі 590 210, 24 грн., за лютий 2016 року у сумі 851 009, 31 грн., в результаті чого встановлено, завищення відємного значення між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в декларації за лютий 2016 року у сумі 3 868 617 грн., у т.ч. за рахунок завищення відємного значення в декларації за жовтень 2015 року на суму 808 310 грн., за листопад 2015 року у сумі 2 427 407 грн., за грудень 2015 року в сумі 3 017 607 грн., за січень 2016 року у сумі 3 017 607 грн., за лютий 2016 року у сумі 3 868 617 грн. та заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість в рядках 25 декларацій всього у сумі 460 964 грн., у т.ч. за грудень 2015 року у сумі 108 785 грн., за листопад 2015 року у сумі 352 179 грн.

Не погодившись з висновками акта перевірки № 2/05-10-14/24308872 від 04.10.2016 року, підприємством на акт перевірки були подані заперечення № 702 від 19.10.2016 року.

На підставі вказаного акта перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31.10.2016 року про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3 868 617 грн. та № НОМЕР_2 від 31.10.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання за платежем з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 460 964 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 230 482, 00 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями № НОМЕР_1 від 31.10.2016 року та № НОМЕР_2 від 31.10.2016 року, платник податків до Головного управління ДФС у Донецькій області та до Державної фіскальної служби України направив скарги на спірні податкові повідомлення рішення, але рішеннями контролюючих органів спірні рішення залишені без змін.

Як видно зі змісту акту перевірки, підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень було встановлення перевіркою відсутності правових наслідків у правовідносинах позивача з контрагентами ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ», ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ» та ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ».

Судом встановлено, що між ТОВ «ЕТС» та ТОВ «БРОМ ФОРС», був укладений договір поставки № 187 від 09.11.2015 року відповідно до якого в порядку та умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується поставити, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості та за ціною, зазначеною у видаткових накладних.

Факт здійснення господарських операцій між ТОВ «ЕТС» та ТОВ «БРОМ ФОРС» за вказаним договором підтверджується видатковими накладними № БУ-000000022 від 11.11.2015 року, № БУ 000000020 від 11.11.2015 року, № БУ-000000021 від 11.11.2015 року, № БУ-000000066 від 16.11.2015 року, № БР-000000034 від 16.11.2015 року, № БУ 000000035 від 16.11.2015 року, № БУ-0057 від 16.112015 року та актами приймання здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих обєктів (т. 2, а.с. 57 107).

На виконання вимог ПК України ТОВ «БРОМ ФОРС» були виписані ТОВ «ЕТС» податкові накладні № 22 від 11.11.2015 року, № 21 від 11.11.2015 року, № 20 від 11.11.2015 року, № 34 від 16.11.2015 року, № 35 від 16.11.2015 року, № 58 від 16.11.2015 року, № 57 від 16.12.2015 року.

Розрахунок між сторонами за договором проводився у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 818 від 24.11.2015 року, № 826 від 25.11.2015 року та № 838 від 27.11.2015 року.

Також, між ТОВ «ЕТС» та ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛОДЖІ» був укладений договір поставки № 168 від 01.10.2015 року відповідно до якого в порядку та умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується поставити, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості та за ціною, зазначеною у видаткових накладних.

Факт здійснення господарських операцій між ТОВ «ЕТС» та ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛОДЖІ» за вказаним договором підтверджується видатковими накладними № ІЖ-000000055 від 30.10.2015 року, № ІЖ 0 від 30.10.2015 року, № ІЖ-000000057 від 30.10.2015 року, № ІЖ-000000058 від 30.10.2015 року, № ІЖ-000000059 від 30.10.2015 року, № ІЖ 000000087 від 30.10.2015 року, № ІЖ-000000136 від 30.10.2015 року, № ІЖ-000000172 від 03.11.2015 року, № ІЖ-0000001 від 03.12.2015 року, № ІЖ-0000002 від 03.12.2015 року, № ІЖ-0000003 від 03.12.2015 року, № ІЖ-0000004 від 03.12.2015 року, № ІЖ-0000040 від 15.12.2015 року, № ІЖ-0000041 від 15.12.2015 року, № ІЖ-0000042 від 15.12.2015 року та актами виконаних робіт, списання з/ч та експлуатації матеріалів (т.3, а.с. 95 154), актами приймання здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих обєктів (т.3, а.с. 155 169).

На виконання вимог ПК України ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛОДЖІ» були виписані ТОВ «ЕТС» податкові накладні № 4 від 03.12.2015 року, № 3 від 03.12.2015 року, № 1 від 03.12.2015 року, № 50 від 03.12.2015 року, № 2 від 03.12.2015 року, № 80 від 30.10.2015 року, № 115 від 30.10.2015 року, № 50 від 30.10.2015 року, № 51 від 30.10.2015 року, № 52 від 30.10.2015 року, № 49 від 30.10.2015 року, № 48 від 30.10.2015 року, № 42 від 15.12.2015 року, № 41 від 15.12.2015 року, № 40 від 15.12.2015 року.

Розрахунок між сторонами за договором проводився у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 715 від 06.11.2015 року, № 716 від 06.11.2015 року, № 727 від 09.11.2015 року, № 740 від 10.11.2015 року, № 890 від 07.12.2015 року, № 910 від 10.12.2015 року та банківськими виписками.

Між ТОВ «ЕТС» та ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС» був укладений договір поставки № 182 від 02.11.2015 року відповідно до якого в порядку та умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується поставити, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості та за ціною, зазначеною у видаткових накладних.

Факт здійснення господарських операцій між ТОВ «ЕТС» та ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС» за вказаним договором підтверджується видатковими накладними № СА-00000011 від 09.11.2015 року, № СА 000000012 від 09.11.2015 року, № СА-000000022 від 10.11.2015 року, № СА-000000026 від 11.11.2015 року, № СА-0000027 від 11.11.2015 року, № СА 000000028 від 11.11.2015 року, № СА - 000000029 від 11.11.2015 року, № СА-000000046 від 24.11.2015 року та актами виконаних робіт, списання з/ч та експлуатації матеріалів (т.4, а.с. 10 58).

На виконання вимог ПК України ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС» були виписані ТОВ «ЕТС» податкові накладні № 41 від 24.11.2015 року, № 28 від 11.11.2015 року, № 27 від 11.12.2015 року, № 26 від 11.11.2015 року, № 29 від 11.11.2015 року, № 7 від 09.11.2015 року, № 6 від 09.11.2015 року, № 17 від 10.11.2015 року.

Розрахунок між сторонами за договором проводився у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 801 від 20.11.2015 року, № 811 від 23.11.2015 року, № 26 від 24.11.2015 року, № 879 від 03.12.2015 року, № 648 від 03.12.2015 року.

Між ТОВ «ЕТС» та ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ» був укладений договір поставки № 172 від 26.10.2015 року відповідно до якого в порядку та умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується поставити, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості та за ціною, зазначеною у видаткових накладних.

Факт здійснення господарських операцій між ТОВ «ЕТС» та ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ» за вказаним договором підтверджується видатковою накладною № ІД-000000094 від 30.10.2015 року, актами виконаних робіт, списання з/ч та експлуатації матеріалів та видатковими накладними (т. 4, а.с. 120 - 193).

На виконання вимог ПК України ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ» була виписана ТОВ «ЕТС» податкова накладна № 72 від 30.10.2015 року.

Розрахунок між сторонами за договором проводився у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням № 751 від 12.11.2015 року.

Також судом встановлено, що між ТОВ «ЕТС» та ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ» були укладені договори поставки № 8 від 08.01.2016 року та № 12 від 12.02.2016 року, відповідно до яких в порядку та умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується поставити, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості та за ціною, зазначеною у видаткових накладних.

Факт здійснення господарських операцій між ТОВ «ЕТС» та ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ» за вказаними договорами підтверджується видатковими накладними № ПА-0000179 від 08.02.2016 року, № ПА-0000180 від 08.02.2016 року, № ПА-0000188 від 08.02.2016 року, № ПА-0000094 від 12.02.2016 року, № ПА-0000113 від 12.02.2016 року, № ПА-0000191 від 15.02.2016 року, № ПА-0000192 від 15.02.2016 року, № ПА-0000193 від 15.02.2016 року, № ПА-0000194 від 15.02.2016 року, № ПА-0000253 від 17.02.2016 року, № ПА-0000254 від 17.02.2016 року, № ПА-0000255 від 17.02.2016 року, № ПА-0000256 від 17.02.2016 року, № ПА-0000257 від 17.02.2016 року, № ПА-0000258 від 17.02.2016 року, № ПА-0000259 від 17.02.2016 року, № ПА-0000260 від 17.02.2016 року, № ПА-0000261 від 17.02.2016 року, актами приймання здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих обєктів, видатковими накладними та актами виконаних робіт, списання з/ч та експлуатації матеріалів (т.5, а.с. 68 - 212).

На виконання вимог ПК України ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ» були виписані ТОВ «ЕТС» податкові накладні № 179 від 08.02.2016 року, № 180 від 08.02.2016 року, № 94 від 12.02.2016 року, № 113 від 12.02.2016 року, № 191 від 15.02.2016 року, № 194 від 15.02.2016 року, № 192 від 15.02.2016 року, № 193 від 15.02.2016 року, № 188 від 08.02.2016 року, № 253 від 17.02.2016 року, № 256 від 17.02.2016 року, № 259 від 17.02.2016 року, № 261 від 17.02.2016 року, № 258 від 17.02.2016 року, № 255 від 17.02.2016 року, № 257 від 17.02.2016 року, № 254 від 17.02.2016 року, № 260 від 17.02.2016 року.

Розрахунок між сторонами за договорами проводились у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 244 від 24.02.2016 року, № 227 від 22.02.2016 року, № 214 від 19.02.2016 року, № 209 від 18.02.2016 року, № 175 від 15.02.2016 року.

Таким чином, відповідною первинною бухгалтерською документацією позивачем підтверджено реальність спірних господарських операцій з ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ», ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ» та ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ» за період, що перевірявся та використання отриманого від контрагентів товару у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дає визначення поняттю "податковий кредит", у відповідності до якого ним являється сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, в тому числі, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (абз. 1 п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до норм п. 198.1 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 ПК України передбачено, що підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є податкова накладна, яка видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з

визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.99 N996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПКУ витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139 ПК України не включаються до складу витрат - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права та у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

За таких обставин, суд не приймає посилання відповідача на неможливість вчинення господарських операцій контрагентами позивача через висновків викладених в акті перевірки № 2/05-10-14/24308872 від 04.10.2016 року, оскільки позивач не повинен нести відповідальність за зловживання, які вчинені чи могли бути вчинені його контрагентами.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи зазначені норми, суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних доказів, що фінансово-господарські операції між ТОВ «ЕТС» та ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ», ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ» та ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ» за період, що перевірявся не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Позивачем надано суду первинні документи, що підтверджують реальність господарських операцій позивача з ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ», ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ» та ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ» за період, що перевірявся.

Отже, позивачем були правомірно сформовані показники податкової звітності з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у спірних правовідносинах за період, що перевірявся та віднесено відповідні суми до складу податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області № НОМЕР_1 від 31.10.2016 року та № НОМЕР_2 від 31.10.2016 року є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати, в сумі 70 000, 94 грн., понесені позивачем, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, практикою Європейського суду з прав людини, ст. ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС» до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень № НОМЕР_1 від 31.10.2016 року та № НОМЕР_2 від 31.10.2016 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області № НОМЕР_1 від 31.10.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області № НОМЕР_2 від 31.10.2016 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС» () судовий збір в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 94 (девяносто чотири) копійки за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області ().

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 15 травня 2017 року.

Постанову складено у повному обсязі 16 травня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.