Справа № 806/906/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Житомир справа № 806/906/17

категорія 5.1.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шуляк Л.А., суддів: Семенюка М.М., Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Галайба І.Б.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Житомирторф" до Державної служби геології та надр України про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3 підприємство "Житомирторф" звернулось до суду з позовом, в якому просить зобов'язати ОСОБА_3 службу геологію та надр України провести необхідні дії по державній реєстрації Державному підприємству "Житомирторф" робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр Центральної ділянки Озерянського родовища торфу в Олевському районі Житомирської області, площею 28,12 кв.км, передбачені Порядком державної реєстрації робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр, затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.06.2013 №263.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що підприємство неодноразово зверталось до Державної служби геології та надр України із заявами та необхідним пакетом документів щодо реєстрації робіт з геолого-економічної оцінки Центральної ділянки Озерянського родовища торфу, що розташоване в Олевському районі Житомирської області, проте відповідач всупереч чинному законодавству відмовляв в державній реєстрації робіт посилаючись на те, що надані документи не відповідають Порядку державної реєстрації робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр, затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.06.2013 №263. Зазначає, що, усунувши недоліки зазначені відповідачем, 01.02.2017 він повторно звернувся до Державної служби геології та надр України із заявою про реєстрацію робіт з геолого-економічної оцінки. Проте, на день звернення до суду жодної відповіді від відповідача ОСОБА_3 підприємство "Житомирторф" не отримало. Позивач звертає увагу, що в силу ст.1 та ч.6 ст.4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" вважається, що відповідач в результаті мовчазної згоди погодив проведення позивачем зазначених робіт.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та письмові заперечення на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що опрацьовуючи заяви Державного підприємства "Житомирторф" з доданими до них документами відповідачем встановлено, що подані документи не відповідають вимогам п.1.4 Порядку державної реєстрації робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр, затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.06.2013 №263, оскільки у поданих позивачем документах було надано копію спеціального дозволу на користування надрами від 09.04.1998 № 1316 строк дії якого закінчився у травня 2011 року. Тому в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі, оскільки ОСОБА_3 служба геології та надр України діяла відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що ДП "Житомирторф" засноване на державній власності відповідно до наказу Державного комітету України по вугільній промисловості від 10.02.1993 №16, належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Метою діяльності підприємства є виробництво продукції, виконання робіт та надання послуг для отримання прибутку.

Основним напрямом діяльності є розвідування, видобуток, переробка торфу та виробництво торфопродукції.

09 квітня 1998 року ОСОБА_3 комітетом України по геології і використанню надр підприємству "Житомирторф" була видана ліцензія (спеціальний дозвіл) на користування надрами № 1316 строком на 16 років - до 09 квітня 2014 року. Ліцензована площа згідно вказаного дозволу становила 28.12 кв.км - Олевський район Житомирської області. Термін дії вказаної ліцензії не продовжувався.

ДП "Житомирторф" має намір отримати спеціальний дозвіл на користування надрами та продовжувати видобування торфу. При цьому, як зазначили представники позивача, підприємство планує видобувати торф на раніше виділеній частині родовища, а тому доцільним і необхідним є виокремлення запасів по вказаній ділянці з раніше затверджених та проведення їх геолого-економічної оцінки. Визначення та оцінка запасів на конкретній ділянці 28.12 кв.км, зокрема, необхідна для визначення розміру плати за користування надрами, в разі прийняття Держгеонадрами рішення про видачу спецдозволу.

Для проведення геолого-економічної оцінки ДП "Житомирторф" зверталось до відповідача із заявами від 05.08.2016, 17.11.2016 щодо державної реєстрації робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр, проте відповідач листами від 22.11.2016 та 19.12.2016 повертав їх, посилаючись на невідповідність поданих документів вимогам п.1.4 Порядку державної реєстрації робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр, затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.06.2013 №263, зокрема на відсутність у підприємства діючого спеціального дозволу на користування надрами (а.с.10-13).

01.02.2017 ДП "Житомирторф", усунувши недоліки, вказані у зазначених листах, повторно звернулось до Державної служби геології та надр України щодо державної реєстрації робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр, а саме геолого-економічної оцінки (а.с.14). На момент звернення до суду відповідач не надав відповіді на вказану заяву.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Єдину процедуру державної реєстрації робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр (далі - РДГВН) визначає Порядок державної реєстрації робіт і досліджень, повязаних із геологічним вивченням надр, затверджений Наказом Мінприроди від 14.06.2013 № 263 (далі -Порядок).

ОСОБА_3 реєстрація РДГВН - це офіційне свідчення про доцільність здійснення певних видів і обсягів робіт, які спрямовані на збільшення повноти геологічної, гідрогеологічної, інженерно-геологічної, геофізичної, еколого-геологічної та геохімічної вивченості надр.

ОСОБА_3 реєстрацію РДГВН здійснює ОСОБА_3 служба геології та надр України відповідно до вимог Порядку шляхом проставлення відтиску штампа на переліку обєктів робіт та досліджень з геологічного вивчення надр за формою № 3-гр (далі - Перелік РДГВН) згідно з додатком до нього Порядку та внесення запису в журнал державної реєстрації робіт і досліджень, повязаних із геологічним вивченням надр.

Відповідно до п.1.4. Порядку державній реєстрації підлягають РДГВН, що проводяться на основі:

діючого спеціального дозволу на користування надрами;

затвердженого в установленому порядку пооб'єктного плану виконавця РДГВН;

висновку щодо доцільності розподілу раніше затверджених запасів корисних копалин родовища (ділянки) на окремі об'єкти надрокористування, затвердженого в установленому порядку.

Пункт 1.7. Порядку передбачає, що для проведення державної реєстрації виконавець РДГВН направляє заяву, до якої додаються такі документи:

- Перелік РДГВН;

- копія документа, на основі якого проводяться РДГВН (спеціальний дозвіл на користування надрами, пообєктний план геологорозвідувальних робіт, геологічне (технічне) завдання, висновок щодо доцільності розподілу запасів тощо);

- ситуаційний план або картограма з контурами площ чи району проведення РДГВН (залежно від виду робіт та площі їх проведення).

Проаналізувавши вказані норми Порядку, суд приходить до висновку, що п.1.4 визначено документи на підставі яких проводяться РДГВН, при цьому виходячи із п.1.7 до заяви має додаватись копія одного із документів, вказаних у п.1.4, а не усі документи.

На користь вказаного висновку свідчить і п.3.7 Порядку, яким передбачено, що державна реєстрація анулюється у разі:

закінчення строку дії або анулювання спеціального дозволу на користування надрами;

рішення щодо виключення об'єкта реєстрації з пооб'єктного плану геологорозвідувальних робіт;

завершення РДГВН, затвердження запасів корисних копалин Державної комісії України по запасам корисних копалин і передачі звітних матеріалів до Держгеонадр України;

перереєстрації РДГВН. Тобто, підстави для анулювання державної реєстрації робіт тісно пов'язані із тим документом, на підставі якого проводились роботи.

Як вказували представники позивача, наданню спеціального дозволу на користування надрами має передувати оцінка запасів корисних копалин.

Це підтверджується і п.28 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 22 грудня 1994 р. № 865, яким передбачено, що надання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування корисних копалин та акта про надання гірничого відводу здійснюється після державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин.

Як вбачається із заяви позивача від 01.02.2017 №16/1-23, до неї було додано експертний висновок щодо доцільності розподілу раніше затверджених запасів корисних копалин Озерянського родовища торфу Олевського району Житомирської області на окремі ділянки надрокористування (а.с.14-19), затвердженого в установленому порядку, тобто один із документів, що передбачені п.1.4 Порядку.

Отже, посилання відповідача на обов'язкову наявність діючого спеціального дозволу на користування надрами при реєстрації робіт по геолого-економічній оцінці, суд оцінює критично, враховуючи наявність у позивача висновку щодо доцільності розподілу раніше затверджених запасів корисних копалин родовища (ділянки) на окремі об'єкти надрокористування, затвердженого в установленому порядку, який є одним із документів, передбачених п.1.4 Порядку на підставі якого проводяться роботи.

Крім того, до заяви від 01.02.2017 було додано: форма 3-ГР (4 примірники); ситуаційний план масштабу 1:50 000; технічне завдання; копія Рішення Двадцять сьомої сесії VІ скликання Житомирської обласної ради від 11.09.2014 №1317; копія Рішення Четвертої сесії VІІ скликання Житомирської обласної ради від №260; пояснювальна записка з додатками.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем подано заяву від 01.02.2017 із повним комплектом документів, визначених п.1.7 Порядку.

Заява з доданими документами відповідно до пункту 1.7 розділу І Порядку опрацьовуються з метою встановлення за реєстраційними документами РДГВН минулих років й картограмами геологічної, геофізичної, гідрогеологічної та інших видів вивченості факту відсутності дублювання поданих робіт та їх відповідності вимогам цього Порядку.

У державній реєстрації РДГВН може бути відмовлено у разі:

невідповідності поданих документів вимогам пункту 1.7 розділу І цього Порядку;

визнання поданих РДГВН такими, що раніше виконані або знаходяться в стадії виконання іншими надрокористувачами (дублювання робіт);

неподання виконавцем РДГВН звітних матеріалів про результати завершення зареєстрованих РДГВН.

Рішення про державну реєстрацію (перереєстрацію) РДГВН або про відмову у реєстрації приймається протягом пятнадцяти календарних днів від дати отримання заяви та повного комплекту документів, про що письмово повідомляється заявника (з обґрунтуванням причин, у разі відмови в реєстрації) (п. 3.6).

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, заява позивача від 01.02.2017 із доданими документами станом на день звернення до суду (21.03.2017) не була розглянута відповідачем. Відповідь була надана лише 15.05.2017, в якій вказано про повернення документів заявникові з посланням на закінчення терміну дії спеціального дозволу (а.с.79).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" №2806-IV від 06.09.2005 (далі Закон №2806- IV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

-принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено;

-дозвільна (погоджувальна) процедура - сукупність дій, що здійснюються адміністраторами та дозвільними органами під час проведення погодження (розгляду);

-оформлення, надання висновків тощо, які передують отриманню документа дозвільного характеру.

Частиною 1 статті 4-1 Закону №2806-IV передбачено, що порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом ОСОБА_4 України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України.

Строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини 5 статті 4-1 Закону №2806-IV, підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:

-подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

-виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей;

-негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Письмове повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документа дозвільного характеру надається суб'єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом вкладення або у випадках, передбачених законом, - в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови у строк, встановлений для видачі документа дозвільного характеру.

Частина 6 статті 4-1 Закону №2806-IV передбачає, що у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття с підтвердженням подачі заяви та документів адміністратору або дозвільному органу.

Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Як зазначалось, рішення про державну реєстрацію (перереєстрацію) РДГВН або про відмову у реєстрації приймається протягом пятнадцяти календарних днів від дати отримання заяви та повного комплекту документів.

Заява позивача від 01.02.2017 із повним комплектом документів була одержана відповідачем 01.02.2017 (а.с.78), тобто рішення мало бути прийняте до 16.02.2017. Враховуючи, що через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру відповідачем не прийнято рішення щодо реєстрації робіт, у даному випадку, має місце застосування принципу "мовчазної згоди".

Саме принцип "мовчазної згоди" за своєю суттю являється гарантуванням реалізації прав особи на відновлення порушених прав, та фактично означає згоду відповідача на здійснення позивачем своєї господарської діяльності.

Як зазначалось, заява позивача від 01.02.2017 була розглянута лише після відкриття провадження у даній справі, листом від 15.05.2017 відповідач повернув документи заявникові з посланням на закінчення терміну дії спеціального дозволу (а.с.79).

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для повернення документів та відмови у їх розгляді, слід вирішити питання поновлення порушених прав позивача в межах заявлених позовних вимог.

При цьому суд враховує, що згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_4 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Як вже зазначалось вище, за змістом ст.5 Закону №2806-IV, відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Відповідачем у листі від 15.05.2017 року №10813/13/10-17 крім розглянутої підстави (відсутність діючого спеціального дозволу на користування надрами), інших зауважень щодо повноти поданого пакету документів для проведення реєстрації РДГВН, або наявність інших підстав для відмови у реєстрації РДГВН не вказано.

Суд також зазначає, що з поданих позивачем матеріалів випливає відсутність недоліків, вказаних у листі від 19.12.2016 (а.с.13), що визначались відповідачем, як причина для відмови позивачу у проведенні реєстрації РДГВН. Суд з'ясував, що подані позивачем 01.02.2017 документи повністю і вичерпно відповідають п.1.7 Порядку.

Вказане свідчить про відсутність у відповідача законних підстав як для повернення документів на підставі відмови у проведенні реєстрації РДГВН, так і для повернення документів у зв'язку з їх невідповідністю вимогам Порядку, оскільки такий лист відповідач сформував після закінчення строку, встановленого законодавством, для розгляду заяви, а відтак у даному випадку застосуванню підлягає саме принцип "мовчазної згоди".

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач набув право здійснювати господарську діяльність з проведення геолого-економічної оцінки Центральної ділянки Озерянського родовища торфу в Олевському районі Житомирської області, площею 28,12 кв.км, і не реєстрація цих робіт є порушенням цього права відповідачем.

У зв'язку з цим суд вважає можливим задоволення позову із застосуванням принципу "мовчазної згоди" до спірних правовідносин, зобов'язавши відповідача провести необхідні дії по державній реєстрації Державному підприємству "Житомирторф" робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр Центральної ділянки Озерянського родовища торфу в Олевському районі Житомирської області, площею 28,12 кв.км, передбачені Порядком державної реєстрації робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр, затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.06.2013 №263.

Згідно із ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 службу геологію та надр України провести необхідні дії по державній реєстрації Державному підприємству "Житомирторф" робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр Центральної ділянки Озерянського родовища торфу в Олевському районі Житомирської області, площею 28,12 кв.км, передбачені Порядком державної реєстрації робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр, затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.06.2013 №263.

Стягнути з Державної служби геології та надр України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства "Житомирторф" 1600 (тисяча шістсот) грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Л.А.Шуляк

Суддя М.М. Семенюк

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 26 травня 2017 р.