Справа № 821/2002/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" травня 2017 р. м. Київ К/800/26435/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Гончар Л.Я.,

Черпіцької Л.Т.,

секретар судового засідання Ловецка Т.В.,

за участю: представника прокуратури Чубенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року

у справі № 821/2002/13-а

за позовом Херсонського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері

до Каланчацької районної ради Херсонської області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Херсонський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері (далі - Прокурор) звернувся до суду з адміністративним позовом до Каланчацької районної ради (далі - Рада), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Ради щодо не вжиття заходів з організації роботи щодо винесення в натуру та влаштування прибережних захисних смуг Чорного моря, водних об'єктів; зобов'язати Раду вжити заходів з організації роботи щодо винесення в натуру та влаштування прибережних захисних смуг Чорного моря, водних об'єктів; зобов'язати відповідача укласти договір на розробку проекту щодо винесення в натуру та влаштування прибережних захисних смуг Чорного моря, водних об'єктів з організацією, яка має право на проведення такого роду робіт.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі заступника прокурора Одеської області, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Касаційна скарга мотивована тим, що Рада тривалий час не виконує покладені на неї обов'язки, передбачені нормами Земельного кодексу України з 2002 року та Водного кодексу України з 1995 року, що призводить до незаконного виділення земельних ділянок водного фонду, їх нецільового використання, забруднення, виснаження тощо.

В судовому засіданні представник прокуратури касаційну скаргу підтримав, просив суд задовольнити її з підстав, викладених в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, що з'явились, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що загальна площа водоохоронних зон на території Каланчацького району складає 0,322 тис.га. Позовні вимоги Прокурор обґрунтовує наступним.

Посадові особи Ради не виконують покладені на них земельним законодавством обов'язки щодо організації роботи з винесення в натуру та влаштування прибережних захисних смуг вздовж річок, морів та навколо водойм, щодо контролю за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій.

Прокурор стверджує, що Рада жодних заходів щодо створення та винесення в натуру водоохоронних зон і прибережних захисних смуг в адміністративних територіальних межах району не вживала, проект землеустрою прибережної захисної смуги Чорного моря та р. Каланчак не замовляла, кошти на її створення з районного бюджету не виділяла, при тому, що на спеціальному рахунку Каланчацької районної ради знаходяться 24754 грн. коштів, що надійшли в порядку відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва та можуть бути використані на розроблення проектів землеустрою з встановлення прибережних захисних смуг. Всього у Каланчацькому районі на розрахункових рахунках сільських рад перебуває 91176 грн. коштів, що надійшли в порядку відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Бездіяльність відповідача призводить до незаконного виділення земельних ділянок водного фонду Чорного моря у власність, їх нецільового використання, забруднення та виснаження, різкому зменшення прибережних смуг водних об'єктів, створює умови незаконного відчуження земельних ділянок водного фонду комунальної та державної форми власності.

Водночас, судами встановлено, що 05 квітня 2013 року Рада надіслала лист районній державній адміністрації з пропозицією внести зміни до програми стабілізації екологічного стану навколишнього середовища та підвищення рівня соціально-економічного розвитку Каланчацького району «Екологія-2015» та надати пропозиції з використання коштів. За попередніми розрахунками для розробки проектів землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги вздовж моря за межами населених пунктів на території Каланчацького району необхідно 637,2 тис. грн.

Також, Рада надіслала листи до сільських рад щодо можливості розробки проектів землеустрою, на що Олексіївська, Привільська сільські ради надали відповідь, що кошти на розробку в бюджеті рад не закладались, а Хорлівська сільська рада відповіді не надала.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Рада повністю виконувала вимоги діючого законодавства, оскільки робота з координації сільських рад та райдержадміністрації як органу виконавчої влади здійснювалась. В тому числі, вносились пропозиції щодо планування кошторисних призначень та їх використання на ці цілі, прийнято та затверджено програму.

Водночас, суди дійшли висновку щодо безпідставності вимоги про зобов'язання Ради укласти договір на розробку проекту з винесення в натуру та влаштування прибережних захисних смуг Чорного моря, водних об'єктів з організацією, яка має право на проведення такого виду робіт, оскільки укладення цивільно-правових угод може бути здійснено лише відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель» та Бюджетного кодексу України, які передбачають не тільки наявність кошторисних призначень, але і повноваження державного органу на такі закупівлі.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України та не може погодитись з наведеними висновками судів у повній мірі, з огляду на таке.

Ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з ст. 44 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено делегування районною радою райдержадміністраціям повноважень щодо розробки та планування соціально-економічних, містобудівних, природоохоронних та інших програм.

Положеннями ст.ст. 60 Земельного кодексу України з 2002 року та Водного кодексу України з 1995 року передбачено, що з метою охорони водних об'єктів в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Відповідно до ст. 9 Водного кодексу України передбачено, що до відання районних рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить: координація роботи сільських, селищних, міських (міст районного підпорядкування) рад під час проведення ними міжтериторіальних водогосподарських і водоохоронних заходів та подання їм відповідної методичної допомоги; організація роботи по винесенню в натуру та влаштуванню прибережних захисних смуг вздовж річок, морів та навколо водойм; вирішення інших питань у галузі регулювання водних відносин у межах своєї компетенції.

На підставі викладених положень норм чинного земельного та водного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність у Ради безумовного обов'язку щодо координації роботи сільських, селищних, міських (міст районного підпорядкування) рад під час проведення ними міжтериторіальних водогосподарських і водоохоронних заходів та подання їм відповідної методичної допомоги; організації роботи по винесенню в натуру та влаштуванню прибережних захисних смуг вздовж річок, морів та навколо водойм; вирішення інших питань у галузі регулювання водних відносин у межах своєї компетенції, які спрямовані на охорону водних об'єктів в межах водоохоронних зон, зокрема щодо виділення земельних ділянок під прибережні захисні смуги, винесення в натуру та влаштування прибережних захисних смуг вздовж річок, морів.

Як установлено судами попередніх інстанцій, на час вирішення спору у суді першої інстанції вказані обов'язки Рада не виконала. Не надано доказів виконання таких обов'язків і суду касаційної інстанції.

Зважаючи на викладене, а також на те, що Рада не виконує покладений на неї обов'язок щодо організації та координації відповідних дій з винесення в натуру та влаштування прибережних захисних смуг протягом тривалого часу на відповідній території, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання його вжити заходів з організації роботи щодо винесення в натуру та влаштування прибережних захисних смуг Чорного моря, водних об'єктів. Водночас, суд виходить з того, що вжитих відповідачем окремих заходів у цьому напрямку протягом 2013 року недостатньо для підтвердження виконання покладеного на Раду обов'язку, передбаченого положеннями Земельного кодексу України з 2002 року та Водного кодексу України з 1995 року.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган місцевого самоврядування та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, позовна вимога щодо зобов'язання Ради вжити конкретних заходів, а саме укласти договір на розробку проекту щодо винесення в натуру та влаштування прибережних захисних смуг Чорного моря, водних об'єктів з організацією, яка має право на проведення такого роду робіт, задоволенню не підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи встановлено повно, але неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до ухвалення помилкових судових рішень.

Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення - про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року скасувати, ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Каланчацької районної ради Херсонської області щодо невжиття заходів з організації роботи щодо винесення в натуру та влаштування прибережних захисних смуг Чорного моря, водних об'єктів.

Зобов'язати Каланчацьку районну раду Херсонської області вжити заходів з організації роботи щодо винесення в натуру та влаштування прибережних захисних смуг Чорного моря, водних об'єктів згідно з вимогами чинного законодавства.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: