Справа № 465/5/17
Суддя: Масендич В. В.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.05.2017 року м.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Масендич В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання проведення перерахунку пенсії державного службовця,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання дій Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова протиправними в частині відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення до деяких нормативно-правових актів» та про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова здійснити з 01.12.2016 року перерахунок розміру раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії) з врахуванням підвищення з 01.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно- правових актів» із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її призначення в розмірі 90%. та згідно листа - довідки Головного управління державної казначейської служби у Львівській області № 11-18/8820 від 10.11.2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з грудня 2004р. перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова та отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ. Останнім місцем роботи позивача було Головне управління державної казначейської служби у Львівській області, в якому обіймала посаду заступника начальника Головного Управління державної казначейської служби у Львівській області. Позивач зазначає, що згідно Закону України «Про державну службу» пенсійна виплата на дату призначення пенсії була обчислена в розмірі 90% від сум заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відтак, згідно вимог ст.. 37-1 Закону України «Про державну службу» (у редакції станом на час призначення позивачу пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. У свою чергу, частиною 2 статті 37-1 Закону встановлено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Згідно пункту 3 Постанови КМУ «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015р. №1013, яка набрала чинності з 15.12.2015р. та застосовується з 01.12.2015р. посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджені, зокрема, додатками постанови КМУ №268 підвищуються на 25%. З цього часу, на переконання позивача виникло право на перерахунок пенсії з врахуванням вищевказаних змін.

У зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 р. №1013, відповідач повинен зробити перерахунок пенсії. У грудні 2016 р. позивач звернулася до Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова із заявою про перерахунок та виплати їй пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції від 16.12.1993 р., яка діяла на день призначення пенсії.

Однак, відповідачем у формі листа № 202-Л/8 від 22.12.2016 рок надано відмову у перерахунку пенсії позивача. Свою відмову відповідач обґрунтовував тим, що на державному рівні відбулись зміни та скасування нормативно - правових актів, зокрема: згідно п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались згідно вимог Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, з 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року (надалі- Закон № 889-VIII) та згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ втратив чинність, згідно постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 внесено зміни, зокрема, до постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», якими вилучено пункт 4 постанови КМУ №865 щодо порядку обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсії державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ. Тому відповідач вважає, що підстав для перерахунку пенсії позивача, яка була призначена за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1193 року №3723-ХІІ., немає. Однак, позивач з такою відмовою відповідача не погоджується, та вважає її протиправною, яка порушує та звужує її права та інтереси. Позивач також зазначає, що порядок обчислення заробітної плати для перерахунку державного службовця визначався постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000р. Згідно п.4 зазначеної постанови передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами. Відповідно до п.5 цієї постанови, перерахунок пенсій проводиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що поджається для призначення (перерахунку) пе6нсії державним службовцям. Затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У зв'язку із прийняттям КМУ постанови від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови КМУ від 31.05.2000р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а п.5 змінений. В подальшому згідно постанови КМУ №622 від 14.09.2016р. затверджено перелік постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність серед яких постанова КМУ №865. Окрім цього, даною постановою затверджено новий порядок призначення пенсії деяким категоріям осіб, однак не врегульовано питання щодо перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям. Відтак, з врахуванням вищезазначеного на час виникнення права на перерахунку пенсії (01.12.2015 року) по сьогоднішній день державою не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям згідно Закону №3723-ХІІ. Відтак, позивач зазначає, що на сьогоднішній день на законодавчому рівні не врегульовано питання щодо перерахунку пенсії непрацюючих державних службовців,чим звужено та обмежено гарантії позивача щодо перерахунку пенсії державного службовця , які виникли при призначені пенсії позивачу згідно Закону №3723-ХІІ. В подальшому скасування нормативно-правових актів, які врегульовували питання перерахунку пенсії призначеної згідно Законом №3723-ХІІ та одночасно не прийняття державою ніякого нормативно-правового акту щодо врегулювання такого питання для цієї категорії державних службовців, свідчить про звуження та обмеження гарантій на пенсійне забезпечення, які виникли швидше. Відтак, право позивача на отримання пенсії саме в порядку, який передбачав збільшення її розміру шляхом здійснення перерахунку у разі збільшення суми заробітної плати державного службовця на відповідній посаді виникло раніше зазначених вище змін до постанови №865, які відбулися у 2015р. та до прийняття Закону України № 889-VIII. Нові ж нормативно-правові акти застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ними чинності, і до тих юридичних фактів, що настали після набрання чинності таким актом. Таким чином. Позивач вважає, що право на перерахунок пенсії, яка призначена в порядку Закону України «про державну службу» (№3723-ХІІ), яким це питання було врегульовано і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань, а тому неприйняття державою нормативно-правового акту щодо умов перерахунку пенсії (якщо на час її призначення було передбачено гарантії щодо її перерахунку) не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії та позбавлення позивача наданих йому соціальних гарантій. Відтак, на думку позивача, з наведеного вбачається, що вона має право на перерахунок пенсії в зв'язку х підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а отже дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії згідно Закону України «Про державну службу» (№3723) у зв'язку з підвищенням посадових окладів працюючих державних службовців, є протиправним. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача надіслав на адресу суду заперечення на позов, згідно якого зазначив, що пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», закону України «Про державну службу» та ін.. чинних нормативно-правових актів. На обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова ОСОБА_1 перебуває як одержувач пенсії за віком, яка призначена за нормами чинного на дату призначення пенсії Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ з 02.04.2003р. Пенсійна виплата відповідно до ст.. 37 чинного на дату призначення Закону №3723-ХІІ обчислена в розмірі 90% від сум заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно з пунктом 5 розділу ІІІ прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу». Відтак, починаючи з 01.06.2015р., органи Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ не призначають і не перераховують. Крім того, з 01.05.2016р. набув чинності Закон України «Про державну службу» №889 - VIII від 10.12.2015р. Згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 - VIII закон України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ втратив чинність. Водночас, представник відповідача зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесено зміни, зокрема, до вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», якими вилучено пункт 4 згаданої постанови щодо порядку обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсій державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України. Відтак, враховуючи наведене, представник відповідача вважає, що відсутні підстави для перерахунку пенсії, призначеної за нормами Закону України «про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ. Просить в позові відмовити повністю.

З врахуванням того, що предметом позову є нарахування та виплата підвищення до пенсії, в силу п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України, судовий розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, подані заперечення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працювала в Головному управлінні державної казначейської служби у Львівській області на посаді заступника начальника Головного Управління державної казначейської служби у Львівської області.

З грудня 2004 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду у Франківському районі м. Львова та отримує пенсію за віком державного службовця, яка була призначена у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та на дату її призначення була обчислена в розмірі 90 відсотків від сум заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У грудні 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії, із наданням листа - довідки Головного управління державної казначейської служби у Львівської області № 11-18/8820 від 10.11.2016 року про всі складові заробітної плати заступника начальника Головного управління державної казначейської служби у Львівській області станом на грудень 2015 року.

Однак, відповідачем листом № 202-Л/8 від 22.12.2016 рок відмовлено у перерахунку пенсії позивача, обґрунтовуючи це тим, що на державному рівні відбулись зміни та скасування нормативно - правових актів, зокрема: згідно п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались згідно вимог Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, з 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року (надалі- Закон № 889-VIII) та згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ втратив чинність, згідно постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 внесено зміни, зокрема, до постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», якими вилучено пункт 4 постанови КМУ №865 щодо порядку обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсії державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ.

Згідно до вимог ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (у редакції станом на час призначення позивачу пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. У свою чергу, частиною 2 статті 37-1 Закону встановлено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р. №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 р., текст статті 37-1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця визначався постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 р. Згідно п. 4 зазначеної постанови передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами. Відповідно до п. 5 цієї постанови перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а п. 5 змінений. В подальшому згідно постанови КМУ № 622 від 14.09. 2016 року затверджено перелік постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність серед яких постанова КМУ № 865. Окрім цього, даною поставною затверджено новий порядок призначення пенсії деяким категоріям осіб. Проте норми щодо врегулювання питання щодо перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Відповідно до вимог ч.1 ст.8 Конституції України - в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони чи інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Відповідно до вимог ч.1 ст.58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно до вимог ст.22 Конституції України - права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні справа і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускаються звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України - громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статті 8 та статті 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини і громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Суд зазначає, що на час звернення позивачем до відповідача із заявою про перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України не визначено порядку перерахунку призначених пенсій непрацюючим державним службовцям, яким призначено пенсії згідно Закону №3723-ХІІ.

Суд зазначає, що бездіяльність з боку Уряду України (Кабінету Міністрів України) у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 та 71378/10) від 26 вересня 2014 року з питання відмови в перерахунку пенсії через не встановлення певного порядку Урядом була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 51-56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі "Будченко проти України" (заява № 38677/06) від 24 липня 2014 року). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на які мав право заявник.

Отже, бездіяльність держави щодо неприйняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу Конвенції.

Посилання відповідача на п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» згідно якого з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались згідно вимог Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ є безпідставним, оскільки ця норма стосується лише порядку призначення пенсії у разі реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та не встановлює жодних обмежень в частині перерахунку вже призначеної пенсії.

Також, посилання відповідача на те, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року (надалі- Закон № 889-VIII) та згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ втратив чинність, а також на постанову КМУ від 09.12.2015 року №1013 згідно якої внесено зміни, зокрема, до постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», якими вилучено пункт 4 постанови № 865 не може спростовувати право позивача на перерахунок пенсії, яка призначена згідно Закону №3723 -ХІІ.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 визначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, у справі про зворотну дію в часі наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як слідує із змісту вищевказаних рішень Конституційного суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Зазначені висновки також узгоджуються з правими позиціями Верховного суду України викладеними у постановах від 10.12.2013 року (справа № 21-348а1) та від 17.12.2013 року (справа № 21-445а13).

Окрім цього, згідно постанови Верховного Суду України від 6 лютого 2012 року (справа № 21-322а11) розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Право Позивача на отримання пенсії саме в порядку, який передбачав збільшення її розміру шляхом здійснення перерахунку у разі збільшення суми заробітної плати державного службовця на відповідній посаді виникло раніше зазначених вище змін до Постанови № 865, які відбулися у 2015 році та до прийняття Закону України № 889-VIII. Більш того, сама підстава перерахунку вже призначеної пенсії виникла 01.12.2015 року. Нові ж нормативно-правові акти застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ними чинності, і до тих юридичних фактів, що настали після набрання чинності таким актом. З врахуванням зазначеного позиція відповідача суперечить конституційним принципам , які закріплені ст. 22, 58 Конституції України.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvonne van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Як зазначено в рішенні по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" і "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини").

З вищенаведеного суд приходить до висновку, що право на перерахунок пенсії, яка призначена в порядку Закону України "Про державну службу" ( №3723 -ХІІ), яким це питання було врегульовано і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань, а тому неприйняття державою нормативно-правового акту щодо умов перерахунку пенсії (якщо на час її призначення було передбачено гарантії щодо її перерахунку) не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії, що гарантоване законом та позбавлення позивача наданих йому соціальних гарантій.

Із системного аналізу вищевказаного суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії згідно Закону України "Про державну службу" ( №3723) у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих державних службовців, є протиправними.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку до 15 грудня 2016 року, тому згідно зазначеної норми Закону перерахунок та виплата перерахованої пенсії повинно здійснюватися з 01.12.2016 року

Відповідно до п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром , встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Тобто , в даному випадку з врахуванням того, що пенсія позивачу призначена до набрання чинності даного Закону, тому передбачені обмеження на розмір пенсії позивача не поширюється.

Згідно до вимог ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з вимогами ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд дійшов висновку, що дії відповідача про відмову в перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6,14,17-20,72,94,158- 163,167,186,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання дії протиправними та зобов'язання проведення перерахунку пенсії державного службовця - задовольнити повністю.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення до деяких нормативно-правових актів» - протиправними;

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова здійснити з 01.12.2016 року перерахунок розміру раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії) з врахуванням підвищення з 01.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно- правових актів» із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її призначення в розмірі 90%. та згідно листа - довідки Головного управління державної казначейської служби у Львівській області № 11-18/8820 від 10.11.2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії;

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Масендич В.В.