Справа № 813/1451/17
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року справа № 813/1451/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

з участю позивача - ОСОБА_1,

представників від позивача - ОСОБА_2,

від відповідача - Бортник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції (надалі Самбірська ОДПІ) Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Самбірської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу від 15.03.2017 року за №11-0 «Про звільнення з роботи», поновлення на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування платників з 16.03.2017 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.03.2017 року до дня поновлення на посаді..

В позовній заяві позивач вважає, що її звільнено із займаної посади незаконно, скільки вона не займала посаду іншої особи (ОСОБА_4.), оскільки була поновлена на своїй попередній посаді згідно судового рішення. Окрім того, відповідачем не дотримано приписи трудового законодавства, що встановлюють порядок звільнення працівника та станом на день прийняття наказу її з посади в податковій інспекції були наявні вакантні посади, які, всупереч приписам трудового законодавства, не були запропоновані.

Позивач та її представник дали аналогічні пояснення, просять позов задовольнити.

У запереченні на позовну заяву відповідач вважає, що норми Закону України «Про державну службу» є спеціальними по відношенню до Кодексу законів про працю України, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми даного закону. Таким чином, продовжує відповідач, звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення. Таким чином, законодавець чітко визначив в якому випадку слід державному службовцю пропонувати вакантні посади при звільненні, а саме у разі звільнення з ініціативи суб'єкта призначення у випадку скорочення чисельності або штату державних службовців. Зазначений закон не встановлює обов'язку відповідача пропонувати позивачу інші вакантні посади у разі звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.88 Закону України «Про державну службу».

Представник відповідача дала аналогічні пояснення, просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши учасників судового процесу, суд встановив таке.

Наказом Самбірської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 16.11.2016 року за №80-0 було поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу реєстрації платників та електронних сервісів Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області з 05.04.2016 року.

Підставою для прийняття спірного наказу була постанова Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 року за №813/1437/16, яка набрала законної сили.

Наказом Самбірської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 15.03.2017 року за №11-0 припинено державну службу та звільнено 15 березня 2017 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу обслуговування платників Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, п.6 ст.40 КЗпП України.

Даний наказ було прийнято відповідно до п.1 ч.1 ст.88 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за №889-VІІІ та Кодексу законів про працю України.

Підставою для прийняття спірного наказу була постанова Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 року за №813/4412/16, яка набрала законної сили.

Згаданою постановою суду ОСОБА_4 поновлено на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування платників Самбірської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області з 17 листопада 2016 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як вбачається зі змісту спірного наказу такий прийнятий відповідно до положень п.1 ч.1 ст.88 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за №889-VІІІ та п.6 ст.40 КЗпП України.

Зазначення у спірному наказі двох норм, які регулюють трудові правовідносини, з особливістю, що одна з них регулює правовідносини з приводу проходження служби державним службовцем, тягне за собою застосування того порядку звільнення, який є найбільш сприятливіший для позивача.

Так, у відповідності до положень спеціальної норми - п.1 ч.1 ст.88 Закону України «Про державну службу» - підставами для припинення державної служби у зв'язку з обставинами, що склалися незалежно від волі сторін, є поновлення на посаді державної служби особи, яка раніше її займала.

Аналогічна норма закріплена і в п.6 ч.1 ст.40 КЗпП України відповідно до якої трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

При цьому, частиною 2 цієї ж статті передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

В матеріалах справи наявний лист Самбірської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 04.05.2017 року за №286/10/13-10-04-00-21/116 відповідно до якого станом на 15.03.2017 року в інспекції була наявна лише одна вакантна посада заступника начальника - начальника Старосамбірського відділення Самбірської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області, яка відноситься до номенклатури ДФС України, призначення на яку здійснюється головою ДФС України.

Відтак, зважаючи на відсутність інших вакантних, суд вважає, що відповідач не мав фактичної можливості перевести позивача за його згодою на іншу роботу та виконати приписи ч.2 ст.40 КЗпП України.

Щодо тверджень представника позивача про те, що остання не займала посаду, на якій раніше виконувала роботу ОСОБА_4, то дані обставини не можуть вказувати на протиправність спірного наказу, оскільки у законодавстві не визначено обмежень роботодавця, з приводу визначення осіб, які підлягають залишенню на однакових посадах.

Також, суд не може покласти в основу мотивів посилання представника позивача на обставини встановлені Львівським окружним адміністративним судом у постанові від 02.03.2017 року за №813/4412/16, оскільки такі стосувались інших правовідносин.

З огляду на викладене, суд вважає, що наказ відповідача від 15.03.2017 року за №11-0 прийнятий у відповідності до вимог норм чинного законодавства, а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Як наслідок не підлягають задоволенню і похідні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі не належить стягувати зі сторін.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 травня 2017 року.

Суддя В.Я.Мартинюк