Справа № 361/2301/17
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/361/328/17, cправа № 361/2301/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» травня 2017 року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Василишин В.О., розглянувши у приміщенні Броварського міськрайонного суду в порядку скороченого провадження відповідно до статті 183-2 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до автогосподарства Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії,

в с т а н о в и в:

14 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить: - визнати протиправними дії автогосподарства Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо надання йому довідки про грошове забезпечення за участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в першій зоні небезпеки м. Чорнобиль за період з 17 по 18 грудня 1986 року без включення одноразової премії; зобов'язати автогосподарство Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області включити в його довідку про грошове забезпечення за участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в першій зоні небезпеки м. Чорнобиль за період з 17 по 18 грудня 1986 року на підставі підпункту 3 п.1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 одноразову премію в розмірі 400,00 крб.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На час аварія на ЧАЕС позивач працював у Автогосподарстві УВС Київської області на посаді водія-співробітника і був відряджений за наказом УВС Київського облвиконкому до зони відчуження м. Чорнобиль, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи з 17 по 18 грудня 1986 року включно і де від впливу іонізуючого випромінювання втратив здоров'я, отримав невиліковну фізичну психологічну недугу, внаслідок чого став інвалідом.

Нещодавно позивачу стало відомо, що грошове забезпечення (заробітна плата) було нараховано без урахування підвищень та премій, які були встановлені нормативно-правовими актами СРСР та УРСР, розрахунок грошового забезпечення (заробітної плати) за час роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС був проведений невірно, оскільки не були використані нормативні документи з грифом «таємно» і для «службового використання», що передбачають оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР №1512-р від 24.06.1986 року) запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб.

Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року

№ 1006-р з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесених до першої категорії, органам внутрішніх справ дозволено перераховувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження.

Крім того, доручено МВС та Мінсоцзахисту призначити і перерахувати пенсії відповідно до норм чинного законодавства із перерахованого згідно з названим розпорядженням грошового утримання.

Відповідно до розяснення Міністерства праці України від 09 червня 1995 року за

№ 224/8.13, перерахунок заробітної плати працівникам, які виконували в зоні відчуження роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, розраховується по тій грошовій одиниці, що діяла в 1986 році, тобто в рублях. Нарахована сума заробітної плати не індексується і не виплачується.

Таким чином, роботодавець, в разі якщо заробітна плата (грошове забезпечення) працівнику була визначена та виплачена не вірно повинен видати довідку не про фактично отриману заробітну плату, а зобовязаний провести перерахунок заробітної плати та видати довідку про фактично зароблену заробітну плату.

У грудні 2016 року позивач звернувся до відповідача з проханням провести перерахунок грошового забезпечення (заробітної плати) та надати довідку для предявлення в Пенсійний фонд.

У відповіді від 23 грудня 2016 року на його звернення відповідач відмовив у проведенні перерахунку грошового забезпечення (заробітної плати) з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року.

Вважає, що такі дії протиправними і такими, що порушують та явно звужують його конституційні права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2017 року відкрито скорочене провадження у справі.

27 квітня 2017 року уповноважена особа автогосподарства Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області отримала копію вищевказаної ухвали суду.

Станом на 17 травня 2017 року до суду не надійшли заперечення проти позову.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалід ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Станом на 26 травня 1986 року позивач працював у автогосподарстві УВС Київської області на посаді водія-співробітника та був відряджений за наказом УВС Київського облвиконкому до зони відчуження м. Чорнобиль, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи з 17 по 18 грудня 1986 року включно і де від впливу іонізуючого випромінювання втратив здоров'я, отримав невиліковну фізичну психологічну недугу, внаслідок чого став інвалідом.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач був безпосередньо зайнятий у роботах, передбачених постановами КПРС, РМ СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378 і постановою РМ СРСР і ВЦСПС від 05 червня 1986 року № 665-195, що дає право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком № 1, затвердженим постановою РМ СРСР від 22 серпня 1986 року № 1173.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У разі, якщо особа, яка брала участь у виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вважає що оплату праці за виконання зазначених робіт було здійснено неправильно, з метою відстоювання своїх прав та для можливого позитивного вирішення питання може використовувати норму статті 233 й статті 238 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким терміном. Тобто трудове законодавство не обмежує строки звернення працівника в суд, якщо його трудове право на відповідну оплату праці порушене.

Відповідно до статті 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Частиною першою статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР №1512-р від 24.06.1986 року) запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб.

Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

У пункті 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23 листопада 2011 року, встановлено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 1 червня 1986 року №207-7 (не більш як 400 крб. на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року

№ 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Зазначена одноразова премія є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, яка має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців, а тому повинна бути включена в довідку.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

З наведених положень вбачається, що невидача запитуваної довідки породжує у позивача невизначеність щодо можливості в подальшому реалізувати право отримання належного йому розмір пенсійного забезпечення. Підставою для відмови у видачі вказаної довідки, з боку відповідача, не може слугувати відсутністю необхідних первинних документів щодо оплати праці позивача у період його перебування у зоні відчуження, так як вини в тому позивача не має.

Відповідно до статі 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами.

Так, Міністерство праці та соціальної політики України в своєму листі від 06 березня 2012 року № 544/20/132-12 надало роз'яснення, а саме: «...Відомості про встановлення умов і розмірів оплати праці та умов їхнього запровадження по конкретних особах можуть мати, а отже й надавати виключно підприємства, установи, організації (далі - підприємства), де працювали ці особи, або їхні правонаступники. Згідно зі статті 15 цього ж Закону видача довідок про заробітну плату у період роботи (служби) з ліквідації наслідків аварії па Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами (військкоматами), які відповідно до частини другої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» несусь матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її».

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року

№8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1 й 12 Закону України «Про оплату праці» право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов'язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат.

Вищий адміністративний суд України в довідці від 01 січня 2007 року за результатами вивчення та узагальнення судової практики перегляду Вищим адміністративним судом України в касаційному порядку судових рішень у справах Чорнобильської катастрофи; про пільгове оподаткування суб'єктів господарювання, що діють на територіях, які зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи зазначив, що якщо судом буде встановлено, що особа одержала певні кошти в період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС як заробітну плату, а не у зв'язку з отриманням підвищеної дози радіації, позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахування пенсії з урахуванням зазначених сум підлягають задоволенню.

У постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року

справа № 539/3949/14-а в аспекті неоднакового застосування норм права колегія суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що довідка про заробітну плату одержану в зоні відчуження повинна бути складена з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки право позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період його роботи у зоні відчуження гарантоване державою шляхом видання вказаних документів.

Відповідно до частин першої та другої статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

У частині другій статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи приведені норми та встановлені обставини, суд вважає, що дії позивача, направлені на реалізацію законом встановленого права на перерахунок пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, узгоджуються із положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відмова автогосподарства Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області у видачі довідки про заробітну плату одержану в зоні відчуження з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, є безпідставною і протиправною.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 72, 86, 99, 100, 159 - 163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Броварський міськрайонний суд

п о с т а н о в и в:

Позов -задовольнити.

Визнати протиправними дії автогосподарства Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо надання ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення за участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в першій зоні небезпеки м. Чорнобиль за період з 17 по 18 грудня 1986 року без включення одноразової премії.

Зобов'язати автогосподарство Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області включити в довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в першій зоні небезпеки м. Чорнобиль за період з 17 по 18 грудня 1986 року на підставі підпункту 3 пункту 1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 одноразову премію в розмірі 400,00 крб.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. При відкладенні складення постанови суду в повному обсязі на строк, який не може бути більшим ніж п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин