Справа № 189/626/17
Суддя: Чорна О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/626/17
У Х В А Л А

24.05.2017 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Чорної О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Покровської РДА Покровського району Дніпропетровської області про поновлення строку звернення із заявою про отримання одноразової грошової допомоги при народженні дитини та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Покровського районного суду Дніпропетровської області суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення про поновлення строку звернення із заявою про отримання одноразової державної допомоги при народженні дитини та зобовязання вчинити певні дії.

Зокрема, ОСОБА_1 просила поновити строк звернення до Управління соціального захисту населення Покровської РДА Покровського району Дніпропетровської області із заявою про призначення державної допомоги про народження дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобовязати Управління соціального захисту населення Покровської РДА Покровського району Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 та здійснити виплати державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У позовній заяві, в обґрунтування своєї позиції, позивачка посилалась на наступні обставини.

ОСОБА_1 до 10.02.2017 року постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2; 31.12.2015 року у місті Донецьк, на тимчасово окупованій території України у неї народилася дитина, ОСОБА_2.

Позивачка зазначає, що виїхати для народження дитини за межі тимчасово окупованої території вона можливості не мала через відсутність перепустки для перетинання лінії розмежування і через тяжке перетікання вагітності.

Після оформлення перепустки вона з дитиною виїхала за межі тимчасово окупованої території і 13.02.2017 року отримала свідоцтво про народження дитини, 15.02.2017 року отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Проживає фактично на даний час за адресою: вул. Берестова, буд. 65, село Підгаврилівка Покровського району Дніпропетровської області.

20.02.2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про отримання допомоги при народженні дитини. Повідомленням № 1141 від 23.03.2017 року їй було відмовлено у наданні одноразової державної допомоги при народженні дитини у звязку з пропуском звернення за призначенням допомоги 12 місяців з дня народження.

Вважає дії відповідача такими, що порушують її права та права дитини, посилається при цьому на Закон України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та Постанову КМУ від 27.12.2001р. № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми». Зокрема, посилається на пункт 11 даної постанови, згідно якого жінки, які постійно проживають (зареєстровані) на території України і народили дитину під час тимчасового перебування за межами України, подають видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Згідно з пунктом 43 даної постанови документи, які необхідні для призначення державної допомоги сімям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги особисто.

Вважає, що, оскільки протягом року після народження дитини у неї були відсутні документи для подання заяви про призначення одноразової допомоги при народженні дитини, то строк пропущений нею з поважних причин.

Також посилається на статтю 3 Конвенції прав дитини, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року згідно якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Вважає, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, а тому не можна позбавити дитину благ, гарантованих їй державною.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, надав письмове заперечення, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Свою позицію відповідач мотивує наступним.

Умови призначення та виплати допомоги при народженні дитини визначено Постановою КМУ від 27 грудня 2001 року № 1751 із змінами «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми».

Згідно пункту 10 зазначеного Порядку допомога при народжені дитини надається одному із батьків дитини, опікуну, які постійно проживають з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. В той же час чинне законодавство, на думку відповідача, не зобовязує батьків дитини звертатись до відповідних органів за вказаною допомогою у разі відсутності такої необхідності, а лише передбачає наявність такого права.

Пунктом 11 даного Порядку передбачений мінімум документів, з яким звертається особа: паспорт, який предявляє особа при зверненні, заява одного з батьків, з яким проживає дитина за установленою формою та копія свідоцтва по народження дитини (з предявленням оригіналу).

ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою та копією свідоцтва про народження дитини. При розгляді даних документів стало зрозуміло, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення за допомогою при народженні дитини, оскільки з моменту народження дитини до дня звернення за одноразовою державною допомогою при народженні дитини пройшло 13 місяців 16 днів.

Відповідно до пункту 12 Порядку допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяці після народження дитини, про що негайно було повідомлено позивачку.

Також відповідач зазначає, що жодних доказів поважності пропуску строку для звернення, на кшталт лікарняного, медичних довідок тощо позивачка не зазначила і доказів не надала. Також відповідач зазначає, що перепустка для перетину лінії розмежування для виїзду з тимчасово окупованої території робиться за дві неділі, що також не поясняє, чому позивачка не зробила його і не виїхала звідти раніше. Окрім того, відповідач звертає увагу на те, що пункт 5 Порядку визначає можливість отримання одноразової допомоги жінкою, яка зареєстрована і проживає в Україні, а дитину народила під час тимчасового перебування за межами України, в той час як тимчасово окуповані території, у тому числі місто Донецьк не перебувають за межами України, а є тимчасово окупованою територією, тому посилання на даний пункт Порядку є взагалі недоречним.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 31 грудня 2015 року народила дитину, ОСОБА_2, місце народження - місто Донецьк Донецької області, батьки: ОСОБА_3, громадянин України, мати ОСОБА_1, громадянка України, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_2, серія I-НО № 735261. Свідоцтво про народження видане 13 лютого 2017 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актова запис № 2 (а. с. 7).

Із копії паспорту громадянина України серії ВК №7060404, виданого на імя позивача ОСОБА_1, вбачається, що з 14 грудня 2004 року її місце проживання зареєстровано за адресою: м.Донецьк, віл. Павлуновського, 21, та відповідно до копії довідки № НОМЕР_1 від 15 лютого 2017 року ОСОБА_1 зареєструвалася в управлінні соціального захисту населення Покровської РДА Покровського району Дніпропетровської області, як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання/перебування вул. Берестова, буд. 65, село Підгаврилівка Покровського району Дніпропетровської області. (а. с. 5, 10).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї разом з малолітньою донькою мешкає за даною адресою з 13 лютого 2017 року (копія акту, а. с. 9).

З повідомлення Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Покровського району Дніпропетровської області від 23 березня 2017 за № 1141, вбачається, що позивач зверталася до відповідача із заявою про призначення і виплату їй допомоги при народженні дитини, але їй було відмовлено у наданні такої допомоги (копія повідомлення, а.с. 12) .

Правовідносини у даній справі регулюються положеннями Закону України від 21 листопада 1992 року №2811-ХII «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі Закон № №2811-ХII) та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі Порядок № 1751).

Відповідно статті 1 Закону №2811-ХII громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

За приписами статті 3 Закону №2811-ХII одним із видів державної допомоги, що призначаються сім'ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Частиною 1 статті 10 цього Закону встановлено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Статтею 11 Закону №2811-ХII визначено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Згідно пункту 11 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1721 визначений перелік документів для подачі, а саме: заява одного з батьків (опікуна), що складається за формою, затвердженою Мінпраці, копія свідоцтва про народження дитини, жінки, які постійно проживають (зареєстровані) на території України і народили дитину під час тимчасового перебування за межами України, подають видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1751, допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, суд приходить до висновку, що чинним законодавством, яке регулює спірні правовідносини, визначено обов'язкову умову призначення допомоги при народженні дитини, а саме: звернення за її призначенням не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Тобто, у даному випадку визначальним є те, що закон не передбачає права відповідача поновити строк встановлений статтею 11 Закону та пунктом 12 Порядку № 1751 і це, в силу частини 2 статті 19 Конституції України, означає відсутність можливості його поновлення, оскільки це не передбачено законом.

Таким чином, зазначений строк є присічним, тобто можливість його поновлення законом не передбачена. Значення такого строку полягає у тому, щоб припинити дію за певних обставин. Присічні строки - це не звичайні строки здійснення суб'єктивних прав, а особливі строки, зі спливом яких присікається існування суб'єктивного права.

Таким чином, закінчення присічного строку призводить до припинення суб'єктивних прав і обов'язків.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 30 листопада 2016 року по справі № К/800/13177/16.

Щодо посилань позивача на те, що вона не мала можливості вчасно подати документи для призначення допомоги, оскільки після народження дитини до лютого 2017 року проживала на території, де органи державної влади України не здійснюють своїх повноважень, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 6 Закону №2811-ХII, документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Пунктом 43 Порядку № 1751 передбачено, що документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, особисто.

За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення зазначеної допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин (догляд за інвалідом I групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років тощо) не може особисто зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Отже, чинним законодавством покладено на органи соціального захисту населення, обов'язок надавати особам, які претендують на призначення соціальних виплат, допомогу в зборі необхідних документів, за наявності від цих осіб, відповідної заяви, і крім того законом не заборонено подання особою, що має право на допомогу при народженні дитини, заяви через засоби поштового зв'язку або через представника. Однак, як встановлено з матеріалів справи з такою заявою позивач до відповідача не зверталася.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначені та виплаті допомоги при народженні дитини, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені відповідним законодавством України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 1, 3 Закону України від 21 листопада 1992 року №2811-ХII «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», пунктів 10, 11, 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1721 ст. ст. 2, 9, 10, 11, 12, 17-18, 69-71, 86, 94, 158 - 163, 167, 183-2, 186, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Покровського району Дніпропетровської області про поновлення строку для звернення із заявою про призначення одноразової державної допомоги при народженні дитини та зобовязання Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Покровського району Дніпропетровської області призначення та виплати одноразової державної допомоги при народженні дитини - відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: О.В. Чорна