Справа № 820/940/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 р. № 820/940/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - Глусь Ю.О.,

представника позивача - Савенко В.В.,

представника відповідача - Іхненко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТСК Рисайклинг Групп" до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСК Рисайклинг Групп" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 20.01.2017 та № від 30.01.2017 та додатки до них.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки дані по місцезнаходженню підприємства підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, нових даних щодо зміни місцезнаходження платника податків витягом не зафіксовано, то у контролюючого органу були відсутні підстави для розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку, що в свою чергу позбавило підприємство об'єктивної можливості виконати свої податкові зобов'язання та подати податкові накладні до контролюючого органу в електронному вигляді у законодавчо встановлені терміни. Таким чином, приймаючи до уваги, що ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" не порушено термінів подання податкових накладних, то у контролюючого органу були відсутні підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що в ході виконання покладених на податковий орган нормами діючого законодавства завдань та функцій, Харківською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області було встановлено, що ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" порушено терміни реєстрації податкових накладних за листопад 2016 року, відповідальність за що передбачена п. 120-1 ст. 120-1 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСК Рисайклинг Групп" зареєстровано як юридична особа за адресою: 63513, Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетокської сільради, зона №01, комплекс будівель №11-Б, код - 38383324 та перебуває на обліку як платник податків у Харківській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

Як вбачається з пояснень позивача, 11.01.2016 року між ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" та податковим органом укладений договір " Про визнання електронних документів ", що також не заперечувалось представником відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" на адресу ДФС України засобами електронного зв'язку направлено податкові накладні від 31.10.2016 року № 55 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 31.10.2016 року № 51 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 31.10.2016 року № 48 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 31.10.2016 року № 46 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 31.10.2016 року № 47 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 01.11.2016 року № 5 (відправлено 16.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 01.11.2016 року № 5 (відправлено 09.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 01.11.2016 року № т5 (відправлено 14.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 01.11.2016 року № 5 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 02.11.2016 року № 5 (відправлено 17.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 04.11.2016 року № 11 (відправлено 25.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 04.11.2016 року № 10 (відправлено 25.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 04.11.2016 року № 11 (відправлено 12.12.2016 року згідно квитанції № 1), від 02.11.2016 року № 5 (відправлено 17.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 01.11.2016 року № 5 (відправлено 19.11.2016 року згідно квитанції № 1)

При цьому, електронною програмою виявлено помилку, а саме: «можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності», "невірний сертифікат, сертифікат відсутній в базі сертифікатів".

Між тим, Харківською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ за листопад 2016 року, термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з ПДВ ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп", результати якої оформлені актом від 17.03.2016 року № 339/20-31-15-01-10/31153321.

За результатами вказаної перевірки, контролюючим органом встановлено порушення підприємством п. 120.1-1 п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, а саме встановлено несвоєчасне подання суб'єктом господарювання податкових накладних за листопад 2016 року.

На підставі вказаного акту, податковим органом прийнято податкові повідомлення - рішення № від 20.01.2017 та № від 30.01.2017.

Позивач, не погоджуючись із вищезазначеними висновками контролюючого органу, на підставі яких відповідачем прийнято вказані податкові повідомлення - рішення, звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У той же час, на контролюючі органи покладено функції з надання послуг електронного цифрового підпису (пп. 191.1.44 п. 191.1 ст.19 ПК України), а також пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за № 320/15011 (далі по тексту - Інструкція № 233).

Пунктом 1 розділу 2 названої Інструкції закріплено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Для подання податкових документів в електронному вигляді платник податків, серед іншого, має заповнити та подати до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору про визнання електронних документів, а орган ДПС де зареєстрований платник податків, на його запит, приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Таким чином, вступаючи в договірні правовідносини, контролюючий орган діє з метою реалізації владних управлінських функцій щодо виконання покладених на нього Податковим кодексом України функцій.

В силу приписів вищезазначених норм права, на контролюючий орган покладено обов'язок забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку, що у свою чергу, звільняє платника податків від обов'язку подання таких документів у паперовому вигляді.

Отже, суб'єкт владних повноважень, шляхом укладання договору про визнання електронних документів, реалізовує у формі адміністративного договору повноваження на здійснення адміністрування податків, зборів, платежів.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо припинення договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та протоколу Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області № 51 від 03.11.2016 року, на засіданні робочої групи з організації роботи щодо раннього виявлення, комплексного відпрацювання та руйнування тіньового сектору економіки Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області вирішено розірвати договір про визнання електронних документів з ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп", з огляду на те, що не встановлено наявність підприємства за юридичною адресою.

Так, податковим органом було встановлено, що Харківською ОДПІ отримано інформацію Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області № 79/7/19-18-14-01 від 04.07.2016 року щодо фінансово - господарських операцій ТОВ «Ісланд Груп» із контрагентами, зокрема з ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" у січні 2016 року.

Також, до оперативного управління Харківської ОДПІ були надані службові записки від 05.09.2016 року № 2136/7/20-23-14-03 та від 07.10.2016 року № 8060/7/20-23-14-03 щодо сприяння встановлення місцезнаходження підприємства за податковою адресою та розшуку посадових осіб., які, однак, відповідачем до матеріалів справи залучені не були.

Оперативним управлінням надано службову записку від 17.10.2016 року № 380/20-23-21-11, в якій зазначено, що встановити та опитати посадових осіб підприємства не вдалось можливим.

Таким чином, на підставі вищезазначених обставин, податковим органом було розірвано з ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" договір про визнання електронних документів, з огляду на не встановлення підприємства за юридичною адресою, а також з урахуванням отримання інформації від Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області щодо фінансово - господарських операцій ТОВ «Ісланд Груп» із контрагентами, зокрема з ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" у січні 2016 року.

Наведене стало підставою для висновку податкового органу щодо порушення платником податків умов договору та наявності підстав для його розірвання згідно пункту 4 розділу 6 Договору.

При цьому, доказів повідомлення позивача про припинення зобов'язань по договору про визнання електронних документів матеріали справи не містять, а контролюючим органом вказано на відсутність такого обов'язку щодо повідомленні платника податків.

Відповідно п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

У відповідності до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Слід також зазначити, що відсутність юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати значення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, анулювання реєстрації платника ПДВ тощо. Водночас, відсутність посадових осіб юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням не є перешкодою для подання податкових декларацій, інших звітних документів, обов'язковість подання яких передбачена законом, а також не визначено п. 4 розділу 6 договору про визнання електронних документів як підстава для одностороннього розірвання цього договору.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.04.2015 № К/800/23559/13.

Згідно відомостей ЄДР від 03.05.2017 року місцезнаходженням ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп", є: 63513, Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетокської сільради, зона № 01, комплекс будівель № 11-Б, яка була також зафіксована податковим органом в акті перевірки (зворотній бік а.с. 12).

Таким чином, відповідачем до суду не надано жодних доказів на підтвердження зміни позивачем свого місцезнаходження, до ЄДР з даного приводу не вносилось жодних записів, (зокрема, про відсутність підприємства за місцезнаходженням, про не підтвердження відомостей про підприємство тощо), що свідчить про відсутність підстав для розірвання договору в односторонньому порядку.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 19.04.2017 року по спарві № К/800/21396/16.

Також, суд зазначає, що із вказаної службової записки 17.10.2016 року № 380/20-23-21-11 щодо встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків, не вбачається проведення співробітниками управління аудиту Харківської ОДПІ конкретних заходів із встановлення місцезнаходження товариства, зазначена довідка не супроводжується жодними документами з яких би вбачався фактичний вихід за зареєстрованим місцезнаходженням платника (рапорти, пояснення, службові записки), що в свю чергу також вказує на необгрнутованітсь розірвання договору про визнання електронних документів.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 07.06.2016 року по спарві № К/800/37371/15.

Поряд з цим, факт знаходження підприємства саме за зареєстрованою адресою також підтверджується копією генерального плану забудовника ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп", погодженого сектром містобудування і архітектури Чугуївської районної державної адміністрації, доказів на спростування чого відповідачем до суду не надано.

Також суд вважає за потрібне зазначити, що надходження до Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області інформації про не встановлення місцезнаходження платника податків автоматично не вказує на необхідність розірвання з платником податків договору про визнання електронних документів.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 29.03.2017 року по спарві № К/800/6800/17.

Окрім того, суд звертає увагу, що вся поштова кореспонденція направлялась відповідачем саме на вищезазначену адресу позивача, а саме: 63513, Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетокської сільради, зона № 01, комплекс будівель № 11-Б (а.с. 67-70).

Також, суд вважає за потрібне зазначити, що ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" після розірвання податковим органом договору про визнання елекронних документів 07.11.2016 року, неодноразово намагався вирішити питання про електронне декларування в адміністративному порядку шляхом направлення відповідних листів на адресу начальника ГУ ДФС у Харківській області (від 18.11.2016 року № 56), депутатським запитом на адресу начальника ГУ ДФС у Харківській області (від 17.11.2016 року № 8714/575), начальнику Індустріального відділу поліції ГУ поліції у Харківській області (від 19.11.2016 року № 54), депутатським запитом від 21.11.2016 року № 872/575, начальнику управління внутрішньої безпеки ДФС у Харківській області (від 18.11.2016 року № 55), виконуючому обов'язки керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 (від 21.11.2016 № 57).

ГУ ДФС у Харківській області листом від 30.11.2016 року № 6613/10/20-40-08-01-11 надано відповідь на звернення підприємства, де зазначено, що Харківською ОДПІ 07.11.2016 року в односторонньому порядку розірвано договір про визнання електронних документів від 11.01.2016 року № .

У відповідності до вимог п. 6 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 р. № 233, орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит: видає два примірники договору; записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Отже, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що процедурі прийому від платника податків посиленого сертифікату відкритих ключів передує процедура прийому податковим органом договору про визнання електронних документів.

Окрім того, позивачем також були здійснені спроби укладення нового договору, що підтверджується квитанціями № 1 ДФС України (а.с. 46-50).

Однак, як вбачається зі змісту вказаних квитанцій, електронною програмою виявлено помилки під час численних спроб підприємства зареєструвати новий договір.

Так, відповідно до квитанцій № 1 від 15.11.2016 року, 14.11.2016 року, 16.11.2016 року документ не прийнято: «помилка -діє договір про визнання електронних документів від 11.01.2016 року» (а.с.46, 48-50), у той час як було зазначено відповідачем, вказаний договір було розірвано 07.11.2016 року.

Поряд цим, відповідно до квитанції 1 від 21.11.2016 року: «»сертифікат прострочено. Діючий договір розірвано, новий договір приймається до розгляду».

Також, згідно п.п. 3-4 типового договору, визначеного інструкцією № 233, договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів. Орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Однак, в ході розгляду справи відповідачем не надано до суду належних доказів у розумінні Податкового кодексу та Інструкції № 233, на підтвердження обставин, визначених пунктом 4 розділу 6 типового договору, для одностороннього розірвання договору, а саме факту зміни позивачем місця реєстрації.

Таким чином, доводи позивача про неправомірність одностороннього розірвання відповідачем договору про визнання електронних документів є обґрунтованими і підтверджуються достатніми доказами. Натомість відповідач, на якого Кодексом адміністративного судочинства України покладено тягар доказування правомірності вчинених дій, не спростував доводів позивача і наданих ним доказів та не довів наявність підстав для одностороннього розірвання вказаного договору.

Поряд з цим, суд вважає необгрнутованою позицію відповідача про відсутність обов'язку у контролюючого органу повідомити платника податків про розірвання договору про визнання електронних документів, оскільки вказані обставини перешкоджають суб`єкту господарювання виконати свої податкові зобов'язання у повному обсязі та у межах передбаченого строку.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в постанові від 29.03.2017 року по справі № К/800/47440/15.

Отже, суд приходить до висновку, що факт одностороннього розірвання відповідачем договору про визнання електронних документів обмежив і порушив права позивача та його законні інтереси на подання податкової документів в електронному вигляд у законодавчо визначені терміни.

Відповідно до п. 201.1. Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Згідно з п. 201.10 Податкового кодексу України, При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна / розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач у наведений строк надсилав ряд податкових накладних, для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 11 Підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

З 1 лютого 2015 реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладці та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно пп.14.1.60 п.14.1 ст.14 Кодексу, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами;

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Отже, Кодексом визначено обов'язок з реєстрації податкових накладних та, в той же час, не визначено можливих підстав для відмови у реєстрації податкової накладної в Реєстрі, натомість передбачено певні негативні наслідки для учасників господарських правовідносин у випадку невиконання такого обов'язку.

При цьому, встановлення порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, нормами Кодексу, делеговано Кабінету Міністрів України.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр) платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 p. № 1246 (далі-Порядок).

Згідно п. 2 Порядку, внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС (п. 8 Порядку).

Причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є, зокрема, наявність помилок (пп.1 п.9 Порядку).

Однак, ані Податковим кодексом України, ані Порядком не конкретизуються помилки (не наводиться перелік), виявлення яких унеможливлює реєстрацію податкової накладної.

Слід зазначити, що зазначена відсутність законодавчого регулювання підстав можливого повернення податкової накладної суттєво порушує права платника податку.

У відповідності до п. 2 розділу II Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 (надалі -Інструкція № 233) для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

У відповідності до п. 7 Інструкції № 233 підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

Згідно з пунктом 9 зазначеного Порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, процедура прийняття податкової накладної полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) розшифрування податкової накладної, перевірки електронного цифрового підпису та визначення відповідності електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку; 2) реєстрації податкової накладної у день її отримання органом державної податкової служби (у разі відсутності причин для відмови).

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначений пунктом 9 Порядку перелік підстав для відмови у реєстрації податкової накладної в Реєстрі є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню чи доповненню на розсуд контролюючого органу.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 01.03.2017 року по справі № К/800/21750/16.

Водночас, як було встановлено під час розгляду справи, причиною неприйняття контролюючим органом податкових накладних ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" є розірвання договору про визнання електронних документів, з огляду на висновки відповідача про відсутність підприємства за місцезнаходженням, що, в свою чергу, суперечить вимогам вищезазначених норм права.

Поряд з цим, судом приймається до уваги, що ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" визнано факт порушення строків подачі деяких податкових накладних за листопад 2016 року, однак вказані обставини зумовлені неправомірними діями податкового органу щодо розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку та численними відмовами від прийняття нового, що в свою чергу позбавило підприємство можливості виконати свої зобов'язання щодо подачі податкових документів у рамках встановлених строків.

Окрім того, суд звертає увагу, що ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" в адміністративному порядку намагалось поновити дію договору про визнання електронних документів від 11.01.2016 року, шляхом звернення до ГУ ДФС у Харківській області листом від 18.11.2016 року № 56.

Таким чином, вказані обставини свідчать про усвідомлення ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" негативних наслідків порушення підприємством термінів подачі податкових накладних, з огляду на розірвання договору про визнання електронних документів.

При цьому, суд враховує, що застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Так, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Неналежний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, про що зазначив Вищий адміністративний суд в ухвалі від 25.09.2014 року у справі № 826/9638/13-а (К/800/7626/14).

Відповідно до 120 1.1. п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що підставою для винесення вказаного податкового повідомлення-рішення слугував висновок контролюючого органу щодо порушення підприємством термінів подання податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року.

Таким чином, приймаючи до уваги, що неправомірне розірвання податкоим органом в односторонньому порядку договору про визання електронних документів без повідомлення про це платника податків та за відсутності законодавчо передбачених причин, мало своїм безпосереднім наслідком відсутність можливості у ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" зареєструвати податкові накладні належним чином, з урахуванням того, що підприємство неодноразово намагалось вирішити питання щодо поновлення дії договору в адміністративному порядку.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, як і не доведено правомірності неприйняття податкових накладних товариства, що в свою чергу вказує на необґрунтованість та безпідставність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ТСК Рисайклинг Групп" до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 20.01.2017 та № від 30.01.2017.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТСК Рисайклинг Групп" (63513, Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетокської сільради, зона №01, комплекс будівель №11-Б, код - 38383324) сплачену суму судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (61049, м. Харків, вул. Академіка Підгорного, 3, код 39859695).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников