Справа № 761/4743/15-а
Суддя: Макаренко І. О.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/4743/15-а
Провадження № 2-а/761/3/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року Шевченківського районного суду м. Києва розглянувши у письмовому провадженні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду Українив якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у зменшенні розміру призначеної мені пенсії та просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві проводити виплату пенсії позивасу без оподаткування та повернути суму утриманих податків з 01 вересня 2014 року, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 17 травня 2006 року. Починаючи з липня 2014 року розмір отриманої позивачем пенсії зменшився. Зменшення розміру пенсії позивача головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві пояснюється внесенням змін до Податкового кодексу України з 01.07.2014 року Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII і Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 77-VIII, якими передбачено оподаткування суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податків з Пенсійного фонду України. Позивач вважає, що його права на отримання належного розміру пенсії обмежені з огляду на правові норми встановлені Конституцією України, а дії Головного управління пенсійного фонду України в м.Києва є протиправними.

Відповідно до ч. 6, ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що в судове засідання не прибули представники відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 17 травня 2006 року.

08.07.2014 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України, з проханням повернути безпідставно утримані кошти та надати пояснення, які спричинили зменшення виплати розміру пенсії.

Листом № 170/27/12/6-1358 від 07.08.2014 Головне управління пенсійного фонду України надали відповідь, що відповідно до внесених змін до Податкового кодексу України з 01.07.2014 року Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII і Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 77-VIII, якими передбачено оподаткування суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податків з Пенсійного фонду України.

Відповідно до розрахунку пенсії від 06.08.2014 року по пенсійній справі ФА 143472 ОСОБА_1, позивач отримував пенсію станом на 01.08.2014 року у розмірі 11073,17 грн., та сплачував податок на доходи фізичних осіб який складав 15 % у розмірі 160,98 грн..

Відповідно до розрахунку пенсії від 10.02.2015 року по пенсійній справі ФА 143472 ОСОБА_1, позивач отримував пенсію станом на 01.02.2015 року 11073,17 грн., та сплачував податок на доходи фізичних осіб який складав 15 % у розмірі 1112,88 грн., військовий збір на доходи фізичних осіб 1,5 % у розмірі 111,29 грн..

Згідно з пп. 164.2.19 п. 164.2 статті 164 ПК України суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Суд приходить до висновку, що своїми діями Головне управління пенсійного фонду України порушує Конституційні права та гарантії позивача виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії не підлягають оподаткуванню.

У відповідності до статті 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно статті 22. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ст. 8 Конситуції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2014 по справі «Суханов та Ільченко проти України»(Заяви № 68385/10 та 71378/10) зазначає, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Згідно до ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано суду беззаперечних доказів правомірності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є протиправними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 9, 10, 11, 19, 71, 99, 100, 128, 159, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій незаконними- задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві проводити виплату пенсії ОСОБА_1 без оподаткування та повернути суми утриманих податків з 01 вересня 2014 року.

Стягнути Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 73,08 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя