Справа № 804/2256/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2016 р. Справа № 804/2256/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними та скасування карток відмови,-
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ним за контрактом від 15.07.2015, укладеним з METINVEST INTERNATIONAL S.A. (Швейцарія) імпортовано товар активований вуглекислим натрієм бентоніт для виробництва окатків в кусках Highbond 9000, 00 тн. Фізичний стан: в гранулах розміром 0-30мм (тіп 96,20%); вологість 16-20%; - рівень рН: 9,86 рН; індекс набухання 29 смЗ/г; вміст монтмориллоніту 73,41%. На етапі висушування бентоніт змішується з кальцинованою содою. Використовується в якості закріплюючої добавки при виробництві окатків в гірничо-переробній промисловості» Виробник фірма «Ashapura Minechem LTD» (Індія).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2016 відкрито провадження у справі №804/2256/16 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.05.2016. Останнє засідання було призначене на 21.07.2016.
Відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що оскаржені рішення прийняті митним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та Законами України. Відповідач наголосив на тому, що має право впевнитися у правильності визначення декларантом митної вартості товарів та у звязку з цим має право витребувати додаткові документи, які визначені у статті 53 МК України.
За наслідками аналізу наданих декларантом документів, митний орган прийшов до висновку про заниження митної вартості товару, що також підтверджується і наявною у відповідача інформацією щодо поставок абсолютно ідентичного товару від того ж виробника (без торгівельної надбавки за перепродаж) за ціною 44,00 дол. США/т на умовах СІF порт Південний (МД №806010002/2015/201683 від 14.07.2015 та періодична МД№806010002/2015/202360 від 15.10.2015).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 судом здійснено зміну найменування позивача з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Між позивачем та METINVEST INTERNATIONAL S.A. (Швейцарія) 15.07.2015 укладений контракт №2015/BENT-MI/CENTR-2. Згідно з п. 1. даного Контракту, погоджена між позивачем та постачальником загальна ціна за одну метричну тону товару склала 45,80 дол. США з умовами поставки - СІF Порт Південний Україна, згідно ІНКОТЕРМС 2010, загальна сума контракту склала 412200,00 дол. США (+/-10 % толеранс) за умовами поставки 9000,00 мт товару.
На підставі вказаного контракту позивачем було імпортовано товар активований вуглекислим натрієм бентоніт для виробництва окатків в кусках Highbond 9000, 00 тн. Фізичний стан: в гранулах розміром 0-30мм (тіп 96,20%); вологість 16-20%; - рівень рН: 9,86 рН; індекс набухання 29 смЗ/г; вміст монтмориллоніту 73,41%. На етапі висушування бентоніт змішується з кальцинованою содою. Використовується у якості закріплюючої добавки при виробництві окатишів в гірничо-переробній промисловості».Виробник фірма «Ashapura Minechem LTD» (Індія).
У звязку із чим декларатом позивача 20.08.2015 подано відповідачу періодичну митну декларацію №110050003/2015/002566.
Відповідачем 20.08.2015 здійснено митне оформлення товару за періодичною декларацією №110050003/2015/002566, згідно з якою позивачем встановлено строк поставки товару в повному обсязі (9000 тн) до 16.02.2016.
Відповідно до ч.1 ст.261 Митного Кодексу України (далі - МК України), у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.
Позивачем 12.10.2015 подана додаткова митна декларація №110500003/2015/002994, відповідно до якої заявлено до розмитнення першу партію товару у кількості 8142, 200 тн. При цьому, митна вартість товару заявлена позивачем за ціною контракту (основний метод) відповідно до ст.58 МК України на рівні - 45,80 дол.США/т або (0,048 дол .США/кг або 0,38грн./кг).
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем 12.10.2015 надано митному органу наступні документи:
-bill of Lading № AIL/MUN/MC 02;
-Висновок Дніпропетровського управління з питань експертизи та досліджень №142001600- 1915 складений 24.12.2014;
- Сертифікат якості б/н від 07.08.2015;
- Пакувальний лист №б/н від 07.08.2015;
- Страхове свідоцтво (поліс) № МЕТ 8635 від 06.04.2015;
-Переклад страхового свідоцтва (полісу) № МЕТ 8635 від 06.04.2015.
Автоматизованою системою аналізу ризиків по товару за МД №110500003/2015/002994 від 12.10.2015 було визначено обов'язкову форму контролю "Контроль правильності митної вартості товарів. Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів". Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України».
Відповідач вказав, що у гр. 9а декларації митної вартості № 110050002/2015/002994 декларантом заявлено про наявність взаємопов'язаності між продавцем та покупцем та про відсутність впливу таких відносин на формування вартості товару є підстави вважати, що продавцем сформовано ціну з урахуванням пов'язаності.
На підтвердження доводів повязаності продавця та покупця митний орган послався на дані офіційного інтернет ресурсу компанії METINVEST INTERNATIONAL S.A.
На підставі здійсненого контролю/співставлення відповідач дійшов висновку про наявність підстав вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість виходячи з такого:
Також, у митного органу наявна інформація щодо поставок абсолютно ідентичного товару від того ж виробника (без торгівельної надбавки за перепродаж) за ціною 44,00 дол. США/т на умовах СІF порт Південний (МД №806010002/2015/201683 від 14.07.2015 та періодична МД №806010002/2015/202360 від 15.10.2015).
Окрім того, за умовами контракту від 15.07.2015 №2015/BENT-MI/CENTR-2 з METINVEST INTERNATIONAL S.A. (Швейцарія) передбачене надання покупцю знижки, надання якої за доводами митного органу призведе до безприбутковості для продавця операції з продажу.
- Експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» №4.3/479 від 09.10.2015;
- Калькуляція ціни від виробника «Ashapura Minechem Limited» № б/н від 07.08.2015;
- Калькуляція ціни від постачальника товару METINVEST INTERNATIONAL S.A. № б/н від 03.09.2015;
- Рахунок від виробника «Ashapura Minechem Limited» на адресу постачальника METINVEST INTERNATIONAL S.A.- Invoice №AIL/BB/010/2015-16 від 07.08.2015;
- Копія митної декларації країни відправлення №2121226 від 30.07.2015 з перекладом.
- Договір між виробником товару «Ashapura Minechem Limited» та постачальником оцінюваного товару METINVEST INTERNATIONAL S.A. №АМ/МІ 2015-2ВЕ від 14.07.2015;
- Презентація споживачеві «Ashapura group» 2014 рік;
- витяг з сайту «Ashapura group»
Також декларантом повідомлено митний орган, що умовами контракту від 15.07.2015 №2015/BENT-MI/CENTR-2 не передбачено платежів третім особам на користь продавця. Поставка бентоніту здійснюється на умовах СІF порт «Південний», згідно ІНКОТЕРМС 2010 при даних умовах поставки до затрат продавця відноситься і страхування вантажу, що і відображено у калькуляції METINVEST INTERNATIONAL S.A. від 03.09.2015.
Позивач вказав, що товар закуповується ним для власних виробничих потреб. Існує досить обмежена кількість виробників і споживачів цього мінералу, при цьому склад виробників і споживачів практично не змінюється. Товар не котирується на світових товарно- сировинних біржах. Зменшення цін в гірничо - металургійній галузі за останні 3 роки зумовило зменшення і на бентоніт.
За наслідками розгляду вказаних документів відповідач означені документи не прийняв до уваги, з огляду на таке.
Експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» №4.3/479 від 09.10.2015 містить посилання щодо аналізу цін відповідно "Industrial Minerals", а також Інтернет-ресурсів. Однак, в даному документі не зазначено період, за який було здійснено ціновий аналіз; даний експертний висновок не враховує факт пов'язаності продавця і покупця.
Враховуючи дату формування ціни у Додатку №1 до контракту №2015/ВЕNТ-MI/CENTR-2 від 15.07.2015 між продавцем METINVEST INTERNATIONAL S.A. (Швейцарія) та позивачем, а також дату укладання контракту між виробником «Ashapura Minechem Limited» та продавцем METINVEST INTERNATIONAL S.A.(Швейцарія) №АМ/МІ 2015-2ВЕ від 14.07.2015, то дата митного оформлення ідентичного товару від того ж виробника за МД №806010002/2015/201683 від 14.07.2015 є цілком співставною. Вищезазначене підтверджено і датою складання МД країни експорту №2121226 від 30.07.2015, яка була надана як додатковий документ.
Таким чином, при розрахунку вартості необхідно вказати, що ціна за МД №806010002/2015/201683 від 14.07.2015 та за періодичною МД №806010002/2015/202360 від 15.10.2015 без посередницької надбавки не свідчить про падіння ціни від виробника товару.
Таким чином, відповідачем проведено аналіз митних оформлень протягом 2015 року ідентичного товару, за результатами якого з'ясовано, що ціни за прямими контрактами, тобто від виробника, на тих же умовах СІF, протягом поточного року навпаки зросли від 40,84 до 44,00 дол.США/мт.
В рамках обміну наявною інформацією відповідачем повідомлено декларанта, що 15.10.2015 Полтавською митницею ДФС оформлено періодичну митну декларацію на умовах СІF порт Південний, де за прямим контрактом, укладеним з виробником товару, ціна визначена на рівні 44,00 дол.США/мт.
Суд зазначає, що з 01.06.2012 відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
Згідно зі ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст. 53 МК України).
В силу частини п'ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Правильному застосуванню вказаної норми може сприяти розуміння логіки правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним в постанові від 01.10.2013 у справі № 21-354а13.
У вказаній постанові Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, вказує далі Верховний Суд України, митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
В постановах від 15.10.2013 р. у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі № 21-342а13 Верховний Суд України за результатами аналізу Митного кодексу України 2002 року зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.
Аналогічної позиції дотримується на сьогодні і Вищий адміністративний суд України під час перегляду справ про скасування рішень про коригування митної вартості, прийнятих вже на підставі норм Митного кодексу України 2012 року.
При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Таким чином, у разі виявлення відповідачем розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, останній вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 31.03.2015 року по справі № 21-127а15 та від 31.03.2015 року по справі № 21-53а15, разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Оскільки відповідач виявив розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, останній вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.
Позивачем згідно з повідомленням №21/10-15-7 від 21.10.2015 надано наступні документи:
- Калькуляцію ціни від постачальника товару METINVEST INTERNATIONAL S.A. № б/н від 11.05.2015;
- Договір між виробником товару «Ashapura Minechem LTD» (Індія) (виробник ідентичного товару, що входить до складу «Ashapura group») та постачальника товару METINVEST INTERNATIONAL S.A. №АM/МІ 2015-1ВЕ від 25.03.2015;
- Зовнішньоекономічний контракт між постачальником товару METINVEST INTERNATIONAL S.A., Швейцарія та покупцем ПАТ «Центральний ГЗК» №2015/ BENT-MI/CENTR-2 9 від 15.07.2015.
На підставі винесеного рішення декларантом подані ВМД №110050003/2015/003032 від 22.10.2015, ВМД №110050003/2015/003117 від 10.11.2015 та ВМД №110050003/2015/003232 від 19.11.2015, на підставі яких товар випущений у вільний обіг під гарантійні зобов'язання та митна вартість якого визначена за оскарженим рішенням про коригування митної вартості товарів №110000011/2015/500002/2 від 22.10.2015.
Вітчизняний інститут управління ризиками ґрунтується на концепції, що викладена у Положенні про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю, затвердженому наказом Державної митної служби України від 27 травня 2005 р. № 435. Згідно з пунктом 3.5 цього Положення одним із критеріїв ризику закріплено факт того, що «заявлена митна вартість товарів значно відрізняється від ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів при їх увезенні на митну територію Україну».
За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МК України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому, формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками (пункт 7.1 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 597).
У частині контролю за митною вартістю такими митними формальностями є різні форми перевірки документів та матеріалів, зокрема витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів (код митної формальності - 101-1), перевірка відповідності відомостей, які містяться в українській митній декларації, відомостям, що містяться у відповідному паперовому примірнику (електронній копії) митної декларації суміжної сторони (книжці МДП) (код митної формальності - 102-1), перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби (код митної формальності - 103-1) (Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року № 1011).
Аналіз наведених положень дозволяє стверджувати, що поглиблена перевірка документів, доданих до митної декларації, на предмет їх достовірності та правильності визначення митної вартості товару здійснюється виключно при спрацюванні системи управління ризиками або у випадках, які визначаються митниками на основі власного досвіду чи інтуїції.
Згаданий Класифікатор митних формальностей передбачає, що одним із наслідків спрацювання системи управління ризиками може бути проведення такої формальності, як «витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» (код митної формальності - 106-2). Проте, це положення не узгоджується з обовязком субєкта владних повноважень обґрунтовувати свої рішення, тобто ухвалювати їх з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3 частини третьої статті 2 КАС України). Митний контроль та митне оформлення як складові митної процедури є частиною адміністративних процедур із провадження справи декларанта щодо пропуску його товарів через митний кордон України. Факт відхилення рівня задекларованої митної вартості від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не стосується обставин справи; він стосується фактів, які були зафіксовані під час провадження справ щодо інших товарів. Факт відхилення рівня митної вартості є лише приводом для вчинення певних адміністративних процедур, проте сам собою не є доказом у справі, у якій провадяться адміністративні (митні) процедури.
Отже, правові акти субєкта владних повноважень, в тому числі процедурне рішення митного органу про витребування додаткових документів, може бути ухвалене ґрунтуючись лише на доказах у справі, а такими доказами передусім є документи, додані до вантажної митної декларації.
Частиною третьої статті 53 МК України передбачено виключно три підстави витребування додаткових документів у декларанта: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.
На основі викладеного можна дійти висновку, що факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Такого ж підходу додержано у нових Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11 вересня 2015 року № 689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що «у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв'язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої -четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів». Тобто при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.
Одночасно судом встановлено, що експертний висновок, виданий ДП «Держзовнішінформ» від 09.10.2015 №4.3/479 надано позивачем митному органу на підтвердження того, що контрактна ціна становить 45,80 дол.США за одну мт на умовах поставки СІF порт Південний, Україна (ІНКОТЕРМС 2010), навалом, на активований содою бентоніт для виробництва залізорудних окатків, що постачається в рамках Контракту від 15.07.2015 №2015/BENT-MI/CENTR-2 відповідає ціновій політиці виробника.
Доводи відповідача про те, що в документі не зазначено період, за який було здійснено ціновий аналіз є безпідставним, оскільки такі вимоги до експертного висновку ДП «Держзовнішінформ» відповідачем не висувалися, окрім того, експертний висновок містить відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, що відповідає ч. 3 ст. 53 МК України та підтверджує заявлену в митній декларації ціну.
Щодо доводів митного органу про заниження митної вартості товару, суд погоджується із доводами позивача, що ціни на ринку товарів, зокрема і бентоніту, мають динамічний характер, а сторони зовнішньоекономічних відносин вільні в укладенні умов договорів.
Щодо зауважень відповідача про відсутність цінових характеристик товару на сайті виробника «Ашапура Груп», то матеріалами справи підтверджено, що така інформація надавалася відповідачу в повідомленні декларанта №13/10-15-3 від 13.10.2015.
Стосовно доводів позивача щодо не надання рахунку №РRО/3376/2015-16 від 28.07.2015, на який міститься посилання в графі номер та дата інвойсу митної декларації країни відправлення від 30.07.2015 №2121226, слід зазначити, що даний рахунок є документом взаємовідносин між виробником товару та постачальником, а тому не є документом, який підлягає наданню позивачеві за умовами контракту від 15.07.2015 №2015/BENT-MI/CENTR-2.
Щодо доводів відповідача про те, що у наданому позивачем до митного органу перекладі вартісної митної декларації країни відправлення від 30.07.2015 №2121226 відсутня інформація про засвідчення шляхом вчинення напису «Перекладено вірно», у звязку з чим її не було прийнято до уваги на підставі ст. 254 МК України, суд зазначає, що ст. 254 МК України передбачено, що органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Відповідно до 2.5 Розділу II Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 30.05.2015 №631, Правильність перекладу документів, що надаються декларантом відповідно до статті 254 Кодексу, засвідчується шляхом вчинення напису «Перекладено вірно», проставленням особистого підпису особи, яка здійснила переклад, та печатки підприємства, співробітник якого зробив переклад.
Судом встановлено, що у поданому перекладі митної декларації наявна інформація про здійснення перекладу, підпис особи, що здійснила переклад, та печатки підприємства, співробітник якого зробив переклад, що засвідчує вірність перекладу.
Також суд зазначає, що наявність в базі даних митного органу інформації про вищу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Суд також зазначає, що декларант згідно норм МК України не повинен обґрунтовувати зменшення митної вартості товару у порівнянні з попередніми поставками, а тому доводи митного органу, що позивач повинен був надати таке обґрунтування є безпідставними.
Враховуючи надані документи, відповідач повинен був провести розрахунок митної вартості таким чином: Вартість товару за інвойсом виробника (№ AIL/BB/010/2015-16) 32.75 дол.США/мт. на умовах FOB Mundra Роrt, India; Вартість фрахту за калькуляцією від 03.09.2015 продавця METINVEST INTERNATIONAL S.A. складає 10,38 дол.США/мт; надбавка посередника за калькуляцією від 03.09.2015 продавця METINVEST INTERNATIONAL S.A. складає 2,67 дол.США/мт; розрахована митна вартість товару - 45,8 дол.США/мт.
З урахуванням наведеного судом встановлено, що відомості, надані позивачем стосовно митної вартості товарів є обєктивними, піддаються обчисленню та пдтверджуються наявними в матеріалах справи документами.
Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 159, 160- 163, 186, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №110000011/2015/500002/2 від 22.10.2015.
Стягнути з Дніпропетровської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) грн. 00 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26 липня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1