Справа № 804/8777/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 р. Справа № 804/8777/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Захарчук - Борисенко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 доуповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб само про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2017 року було задоволено позовні вимоги позивача та визнано протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 19.04.2016 року та зобов'язано Уповноважену особу Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 включити ОСОБА_4 до переліку вкладників у ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 для внесення даних до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Махайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів фонду.
Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України - суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Позивач в судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі, надала клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.
Відповідач свого представника до суду не направив, про місце та час його проведення був повідомлений належним чином, у поданих раніше письмових запереченнях зазначив, що
Третя особа свого представника в судове засідання не направила, про місце та час його проведення була повідомлена належним чином.
Відповідно до частини 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з частиною 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, частина 6 статті 128 КАС України, надає суду можливості проводити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 19квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський»та ОСОБА_1 (вкладник) було укладено Договір банківського рахунку від 19.04.2016.
Відповідно до умов зазначеного договору банк зобов'язувався приймати і зараховувати на рахунок, відкритий Позивачу як клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення і інших операцій за рахунком.
На виконання зазначеного договору на рахунок Позивача були зараховані грошові кошти в розмірі 180 000,00 грн.
Постановою Правління Національного банку України від 12.07.2016 р. № 124-рш«Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».
Розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року по 22 червня 2016 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5, надалі за відповідним рішенням Фонду повноваження ліквідатора перейшли до ОСОБА_2
На підставі постанови Правління Національного банку України від 12.07.2016 р. № 124-ршвиконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 р. № 1213«Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатору банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначеноІрклієнко ОСОБА_6 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію вказаного банку.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2016 р. №1702 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_2 з 05.09.2016 року.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановленіЗаконом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI.

В підпункті 4 ч.1ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (підпункт 17 ч.1.ст.2 Закону).

Згідно з ч.1 ст.3 вищевказаногоЗакону Фондє установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2статті 4 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб»основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цимЗаконом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч.1ст.26 Закону Фондгарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку (ч.2 ст.26 Закону).

Так, судом встановлено, що під час ознайомлення з матеріалами цієї справи представник Позивача дізнався, що на поточний рахунок Позивача були перераховані кошти, які за висновками Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, підпали під ознаки нікчемності, передбачені пунктами 7-9 ч. 3 статті 38 Закону Україна «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та до такої транзакції були застосовані наслідки нікчемності правочинів у відповідності до ч. 1 ст.216 Цивільного кодексу України.

За твердженням Відповідача транзакція про повернення грошових коштів, які надійшли на рахунок Позивача від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та були зараховані ПАТ «Банк Михайлівський» на поточний рахунок Позивача № - 6601 є нікчемною з підстав, передбачених пунктами 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначене перерахування (повернення) коштів Позивачу та зарахування їх на його рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» в контексті зазначених норм закону передбачають:

або те, що банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п.7 ч.3 ст.38) або те, що банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України, (п.8 ч.3 ст.38)

або те, що банк, віднесений до категорії проблемних, здійснив операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (п.9 ч.З ст.38).

Таким чином, Відповідач назвав підстави, що передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які за його думкою роблять вчинений правочин нікчемним, тобто таким, якій не породжує правових наслідків.

Суд звертає увагу, що чинне законодавство України розділяє два самостійні види нікчемного правочину, а саме:

нікчемного правочину, з підстав, визначених статтею 228 Цивільного кодексу України, наслідки нікчемності якого застосовуються судом, та,

нікчемного правочину з підстав визначених частиною 3 статті 38 Закону №4452-УІ, визначення якого нікчемним може бути здійснено виключно Уповноваженою особою шляхом повідомлення сторін правочину у межах процедури тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Так, загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України. за змістом частини першої якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Як вбачається з матеріалів справи, перерахування коштів з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» на поточний рахунок позивача було здійснено 19 травня 2016 року, тобто до прийняття рішення Національним банком України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» та прийняття Виконавчою дирекцією Фонду гарантування рішення №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора» та рішення від 13 червня 2016 року №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Згідно ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі.

Згідно п.1.30 даного Закону визначено, що платіжне доручення розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.3 даної статті правочин може бути віднесений до нікчемного у випадку, якщо банк вчинив за таким договором певні дії (відчужив майно, здійснив оплату, прийняв зобов'язання, переоформив договір, тощо).

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались. А отже, ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року.

Відповідно до Інструкції № 22, а саме п.1.4 гл.1, розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку суб'єкта господарювання передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень, і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Таким чином, у ПАТ «Банк Михайлівський» були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритих розрахункових в банку рахунків ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Отже, повернення коштів на поточний рахунок Позивача, відкритий у ПАТ «ОСОБА_7 не підпадає під жоден з наведених Відповідачем у своїх запереченнях пункт статті 38 Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судом також встановлено, що дійсно, 19 квітня 2016 року між гр. ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» був укладений договір банківського рахунку та відкрито поточний рахунок №6601.

Так, правовідносини по відкриттю банком рахунку клієнту та розміщенню коштів на ньому регламентується ст. 1066 Цивільного кодексу України, якою зокрема передбачено, що за договором банківського за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Пунктом 3 цієї статті зазначено, що ОСОБА_7 не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст.633 Цивільного кодексу України договір банківського рахунку, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Відповідно до ст.1071 ЦК України ОСОБА_7 може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом.

або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто, оскільки між Позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено письмовий договір банківського рахунку, він підписаний обома сторонами, в т.ч. з боку Банку уповноваженою на це особою, скріплений печаткою, а підтвердженням внесення грошових коштів на цей рахунок є відповідний розрахунковий документ, а саме платіжне доручення про перерахування таких коштів на нього, ці кошти були зараховані банком як фінансовою установою з яким укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, то такий договір є дійсним в силу реальності дій по його укладанню та виконанню сторонами, в тому числі щодо надходження на нього грошових коштів, належних Позивачеві як клієнту.

Отже, розпорядження цими коштами всупереч волі позивача як клієнта - є прямим порушенням норм ст. 1074 ЦК України.

Крім того, відповідно до пункту 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що порядок виявлення нікчемними договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду. В цьому контексті слід зауважити, що станом на день прийняття Відповідачем рішення про нікчемність правочину - договору Позивача та на момент повідомлення Позивача про нікчемність зарахування коштів на його рахунок, не має жодного нормативно-правового документу який би регулював порядок визнання договорів нікчемними, окрім Роз'яснення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.01.2015р.

Таким чином, дії (рішення) Відповідача про визнання нікчемним зарахування належних Позивачу коштів на його поточний рахунок, відкритий відповідно до укладеного договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку - протиправними, в результаті яких відбулось порушення прав та законних інтересів Позивача як власника коштів, та вкладника в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з викладених вище підстав.

У відповідності зістаттею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2статті 19 Конституції Українивизначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до ст. ст.11,71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідност. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого рішення, з огляду на що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 122, 128, 160-163, 167, 168, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати нечинним наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 №42/2 від 01.06.2016 року в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () по перерахуванню коштів ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на загальну суму 181 858,99 грн.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 щодо визнання транзакції про повернення грошових коштів, які надійшли на рахунок позивача від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та були зараховані ПАТ «Банк Михайлівський» на поточний рахунок Позивача №601, нікчемною з підстав, передбачених пунктами 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_8