Справа № 345/209/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 рокуЛьвів№876/5490/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №345/209/17 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу №09-03-021/337 від 15.12.2016.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права. Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги його доводів та пояснень, не в повній мірі досліджено письмові докази та порушено норми процесуального права при ухваленні постанови. Так судом першої інстанції не враховано, що відповідачем не зазначено у Журналі перевірок про те, що була проведена перевірка; жодних пояснень позивач не надавав та акт перевірки не підписував та направлення на перевірку вручено позивачу в Управлінні Держпраці в Івано-Франківській області, а не перед проведенням перевірки. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. На підставі наказу від 24.11.2016 за №1188-Д, виданого з урахуванням листа ДФС в Івано-Франківській області від 12.10.2016 за № 3484/10/09-06-14-00-12 щодо законності використання праці найманих працівників без укладення трудових угод позивачем, та направлення на перевірку від 24.11.2016 за № 15-10/6293 головним державним інспектором відділу з питань за додержанням законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці в Івано-Франківській області Тимощук Н.С. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованій в АДРЕСА_1.

Перевіркою встановлено, що позивач, допустивши ОСОБА_4 до роботи без попереднього укладення з нею трудового договору в письмовій формі, оформленого наказом чи розпорядженням, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, порушив вимоги ч. 1 та ч. 3ст. 24 КЗпП України, що зафіксовано в акті перевірки № 09-03-0039/626 від 29.11.2016 р.

15.12.2016 відповідачем на підставі згаданого акту перевірки винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за № 09-03-021/337, якою, у відповідності до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, за порушення позивачем вимог частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 43 500 гривень.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що відповідачем правомірно винесено оскаржено постанову, оскільки позивачем порушено вимоги частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частинами 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні контракту.

Згідно частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно положення про Управління Держпраці в Івано-Франківській області до завдань Управління належить здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів (далі - Порядку) від 02.07.2012 року №390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 року за №1291/21603 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор). Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». При цьому позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду( контролю) у сфері господарської діяльності».

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

При проведенні перевірки відповідачем встановлено, що позивачем допущено до роботи гр. ОСОБА_4 без оформлення трудових відносин та без повідомлення в органи фіскальної служби.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_4 на час проведення перевірки не перебувала у трудових відносинах з ним, оскільки у зв'язку з тим, що помер його батько, вона за проханням позивача вийшла на роботу разово на неповний робочий день. Відповідно до пояснень ОСОБА_4, вона проходила стажування у присутності ОСОБА_1, тому він допустив до роботи вказану особу без оформлення трудових відносин та повідомлення в органи фіскальної служби.

Проте з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 проходила вже стажування у позивача, що підтверджується її поясненням від 13.09.2016 р.

Вказане пояснення вона надала при проведенні фактичної перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, проведеної з 13.09.2016 по 14.09.2016, в ході якої встановлено та зафіксовано в акті перевірки за №531/09//06/РРО/НОМЕР_1 від 14.09.2016 використання праці найманих працівників без укладених трудових угод. Даний акт підписано ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Крім того, підставою проведення відповідачем у період з 25.11.2016 по 29.11.2016 позапланової перевірки додержання вимог законодавства про працю ОСОБА_1 слугував лист Калуської об'єднаної ДПІ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 12.10.2016 за №3484/10/09-06-14-00-12 щодо законності використання праці найманих працівників без укладення трудових угод позивачем, до якого додано акт від 14.09.2016 за № 531/09//06/РРО/246831174.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_4 систематично виконувала певні трудові функції в крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1», належній позивачу, відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що вину позивача, а саме допущення до роботи ОСОБА_4 без оформлення трудових відносин, було вже доведено, про що Калуським міськрайонним судом 29.12.2016 винесено постанову, згідно якої ОСОБА_1 визнано винуватим у фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), та звільнено від адміністративної відповідальності й закрито провадження у справі, обмежившись усним зауваженням.

Свою вину ОСОБА_1 визнав, про що зазначено у вказаній постанові Калуського міськрайонного суду від 29.12.2016 у справі №345/4437/16-п (провадження №3/345/1031/2016), яка набрала законної сили 10.01.2017.

Згідно ч. 4 ст. 72 КАСУ, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З урахуванням наведеного, факт допуску позивачем ОСОБА_5 до роботи без оформлення трудового договору (контракту) доказуванню не підлягає.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про порушення позивачем вимоги частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень; погодинному розмірі: з 1 січня - 8,29 гривні, з 1 травня - 8,69 гривні, з 1 грудня - 9,59 гривні.

Згідно частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржену позивачем постанову, апеляційний суд вважає, що така відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що оскаржена постанова відповідача є протиправною, а натомість вказують на те, що така прийнята відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для її скасування не вбачається.

Таким чином постанова відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за №09-03-021/337 від 15.12.2016р. є правомірною та скасуванню не підлягає.

Що стосується доводів апелянта про те, що відповідачем не зазначено у Журналі перевірок про те, що була проведена перевірка; жодних пояснень позивач не надавав та акт перевірки не підписував та направлення на перевірку вручено позивачу в Управлінні Держпраці в Івано-Франківській області, а не перед проведенням перевірки, то апеляційний вважає такі безпідставними, оскільки не спростовують факту вчиненого порушення трудового законодавства та крім цього, перевірка була проведена на підставі листа Калуської об'єднаної ДПІ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 12.10.2016 за №3484/10/09-06-14-00-12 щодо законності використання праці найманих працівників без укладення трудових угод позивачем, до якого додано акт від 14.09.2016 за №531/09//06/РРО/246831174.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №345/209/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
М. В. Костів

Повний текст ухвали складено 23.05.2017р.