Справа № 754/5916/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/507/17
Справа №754/5916/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними дії відповідача, що пов»язані з відмовою у призначенні їй наукової пенсії відповідно до ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» та у протиправному застосуванні середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік при призначенні пенсії вперше відповідно до ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність»; зобов»язати відповідача призначити та виплачувати їй наукову пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за три календарних роки, що передують року звернення а призначенням наукової пенсії, тобто за 2013,2014,2015 роки відповідно до ч. 7 ст. 37 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність», з 10.02.2017 року.

Свої вимоги мотивує тим, що вона досягла пенсійного віку та звернулася до Управління з приводу призначення пенсії наукового працівника відповідно до ст. 37 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність», проте їй було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Тим не менше, наукову пенсію їй призначили з 23.03.2016 року, проте виплачувати її у розмірі суттєво меншому, тобто відповідач застосував без законних на те підстав показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві за 2007 рік, а не за 2013,2014,2015 роки. Такі дії відповідача змусили позивача повернутися на пенсію за віком з 22.06.2016 року. У лютому 2017 року, дізнавшись про те, що відповідачем застосовується показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві за 2007 рік, а не за 2013,2014,2015 роки, вона 10.02.2017 року вдруге подала заяву про призначення їй пенсії як науковому працівнику замість пенсії за віком. Проте, листом від 29.03.2017 року відповідач повторно відмовив їй у призначені наукової пенсії, мотивуючи це тим, що зменшується розмір нової пенсії. Не погоджуючись з цим, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

Від Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до суду надійшли письмові заперечення з проханням відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом було встановлено наступне.

Судом було встановлено, що позивач перебуває на обліку у Лівобережному об»єднаному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві з 02.05.2008 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

У лютому 2017 року, дізнавшись про те, що відповідачем застосовується показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві за 2007 рік, а не за 2013,2014,2015 роки, позивач 10.02.2017 року подала заяву про призначення їй пенсії як науковому працівнику замість пенсії за віком. Проте, листом від 29.03.2017 року відповідач відмовив їй у призначені наукової пенсії, мотивуючи це тим, що зменшується розмір нової пенсії. Не погоджуючись з цим, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначаються такі види пенсії:

-за віком;

-по інвалідності внаслідок загального захворювання;

-у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.10 вищезазначеного Закону, особі, що має одночасне право на різні види пенсії, призначають один з видів пенсії за її вибором.

Відповідно до п. 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається довічно або на період протягом якого пенсіонер має право на виплату пенси відповідно до цього Закону.

21.05.2008 року позивач звернулася до Управління із заявою про призначення пенсії за віком.

Управлінням, 02.05.2008 року позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за 2007 рік.

Відповідно до електронної бази пенсійних справ АСОПД позивач отримала пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» по 31 травня 2017 року в повному обсязі.

Таким чином, пенсія може призначатися лише один раз та один з її видів. Якщо особа має право на декілька видів пенсії то вона може перейти на інший вид пенсії після призначення. Крім того, переведення пенсії з одного виду на інший і призначення пенсії не є тотожними поняттями.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327, встановлено, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи, позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 02.05.2008 року та відповідно до зазначеної вище постанови Кабінету Міністрів України застосовано для розрахунку пенсії показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені у частині першій статті 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Виключення є лише у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. При переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою ст. 40 цього Закону для призначення пенсії (за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії). За змістом статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для застосування будь-якого іншого показника (в тому числі і показника заробітної плати за рік, що передує перерахунку), із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та які відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. 01 січня 2012 року набули чинності зміни до частини 2 статті 40 Закону № 1058, якими передбачено, що заробітна плата для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Крім того, аналогічно думка висловлена в Постанові Вищого адміністративного суду К/800/35451/13 від 11.06.2014 рік в якій зазначено: «Що стосується показника заробітної плати при переході з одного виду пенсії на інший, то, враховуючи правила п.3 статті 45 Закону №1058 та постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 03.04.2012 року №327 відповідачем правомірно застосована середня заробітна плата у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, оскільки первинне призначення пенсії позивачу відбулося у 1989 р.»

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача не є доведеними та обґрунтованими, отже задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 158-159,160-162,163, 183-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя О.М. Панченко