Справа № 811/426/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м. Київ К/800/13204/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Нечитайла О.М., Олендера І.Я.

розглянула в письмовому провадженні касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.03.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 у справі №811/426/13-а за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Долинської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про визнання недійсними та скасування рішень, -

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.03.2013, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Долинської міжрайонної державної податкової інспекції №/0 від 07.11.2007, №/1 від 26.11.2007, №/3 від 17.04.2008 в частині визначення податкового зобов'язання з прибуткового податку (податку з доходів фізичних осіб) у сумі 8797,96грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 05.03.2014 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 08.04.2014 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.03.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 та прийняти нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі адміністративний позов.

В обґрунтування своїх вимог фізична особа - підприємець ОСОБА_1 посилається на неповне з'ясування обставин справи та порушення судами норм матеріального права, зокрема, підпункту 9.12.1, 9.12.2 пункту 9.12 статті 9, пункту 22.10 , 22.11 статті 22 Прикінцевих положень Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб».

Перевіривши матеріалами справи наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Справа судами розглядалась неодноразово. Так, 23.01.2013 Вищий адміністративний суд України розглянув касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.08.2008 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2010 по справі №2-а-206/08, скасував рішення судів попередніх інстанцій, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції та вказав на необхідність перевірити правомірність визначення розміру податкового зобов'язання .

При новому розгляді справи судами встановлено, що відповідачем проведено планову документальну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2004 по 30.06.2007, за наслідками якої складено акт перевірки №767/1710- від 31.10.2007.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення:

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» внаслідок не включення до складу валового доходу за 6 місяців 2007 року коштів у сумі 215338,55грн., які надійшли на розрахунковий рахунок позивача у січні-березні 2007 року;

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», п.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» внаслідок включення до складу валових витрат не понесених витрат щодо придбання меду за 2006 рік у розмірі 22238,85грн.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 07.11.2007, яким за порушення статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» позивачеві визначено суму податкового зобов'язання з прибуткового податку з громадян від зайняття підприємницькою діяльністю на суму 35191,83грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення рішеннями Долинської МДПІ №8753/31-21 від 26.11.2007, ДПА в Кіровоградській області №330/10/25-037 від 04.02.2008, Державної податкової адміністрації України №7562/7/25-0315 від 11.04.2008 первинну та повторні скарги позивача залишено без задоволення, прийнято податкові повідомлення-рішення №/1 від 26.11.2007, №/2 від 08.02.2008, №/3 від 17.04.2008, з тих же підстав і на ту ж суму, що і первісне податкове повідомлення - рішення.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на час виникнення спірних правовідносин було врегульовано розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92 №13-92 «Про прибутковий податок з громадян», який застосовувався з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та діяв до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Згідно зі статтею 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

За визначенням, наведеним у пункті 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, надають податковому органу декларації за наслідками кожного звітного кварталу, а також звітного року у строки, визначені законом. В декларації зазначаються загальні суми одержаного доходу, витрат i сплаченого податку за звітний рiк або інший період, за який здійснюється оподаткування (оподатковуваний період).

Пунктом 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» було передбачено, що оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту. Якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

На виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець з видом діяльності за КВЕД - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з переважно продовольчим асортиментом (52.11.0) та працював на загальній системі оподаткування.

У декларації про отримані доходи за 2006 рік позивач задекларував витрати у сумі 22238,85грн. на придбання меду у себе як фізичної особи.

У січні - березні 2007 року на розрахунковий рахунок позивача, відкритий ним в Кіровоградській ОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» як приватним підприємцем, надійшли кошти від ТОВ «Бартнік» за реалізований мед на загальну суму 215338,55грн. Однак зазначена сума не була відображена позивачем у книзі обліку доходів та витрат форми №10 та не включена до декларації про одержані доходи за 1 квартал та півріччя 2007 року.

Позивач не заперечував виявлений у ході перевірки факт завищення валових витрат за 2006 рік на суму 22238,85грн., а заперечення щодо наявності у нього обов'язку включити суму від реалізації меду до складу валового доходу декларації про одержані доходи, обґрунтовував тим, що він займається бджільництвом на власній пасіці, яка розміщена на його присадибній ділянці, розташованій у м.Долинська, вул.Ульянова, 93. За договором від 26.12.2006 він, як приватний підприємець, 28.12.2006 придбав у себе як фізичної особи вироблений на пасіці мед вагою 3800 кг вартістю 22238,85грн., віднісши витрати на його придбання до складу валових витрат декларації про одержані доходи за 2006 рік. Крім того, 05.01.2007 та 03.03.2007 він, як приватний підприємець, придбав у себе як фізичної особи ще 36,81 тон меду вартістю 215338,55грн., який у подальшому реалізував ТОВ «Бартнік» за цією ж ціною. Наполягав, що ця партія меду була реалізована ним як фізичною особою на підставі довідки форми №3ДФ №1 від 17.08.2006 про право фізичної особи на отримання доходу від податкового агента без утримання податку, виданої йому як власнику сільськогосподарської продукції Долинською міською радою, а тому отриманий дохід має оподатковуватися відповідно до правил підпункту 4.3.36 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що господарська операція по продажу меду ТОВ «Бартнік» позивачем була здійснена як суб'єктом господарювання, що підтверджується поясненнями позивача з приводу придбання ним меду, його діями по включенню витрат на придбання меду до складу валових витрат, а також фактом перерахування коштів за вказаною господарською операцією на поточний рахунок, відкритий позивачем як суб'єктом господарювання (приватним підприємцем), а тому одержана виручка у сумі 215338,55грн. підлягала включенню до складу валового доходу позивача, одержаного від підприємницької діяльності.

Оподаткування доходу позивача, одержаного від підприємницької діяльності, мало здійснюватись відповідно до вимог статті 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та абзацу 3 статті 13 розділу IV Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 за №64 (чинної на час виникнення спірних правовідносин), у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що донарахування податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за І півріччя 2007 року, виходячи зі ставки, встановленої пунктом 7.1 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», має становити 24225,59грн.

Доводи касаційної скарги позивача правильності висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Зокрема, посилання позивача, що станом на 2007 рік Декрет Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» вже не діяв, оскільки втратив чинність з 01.01.2004, є помилковими.

Відповідно до положень пункту 22.10 статті 22 Прикінцеві положення Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» Декрет Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» втратив чинність з 01.01.2004, крім розділу IV у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 цього Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статті 13 розділу ІУ Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», тобто в частині чинній на час виникнення спірних правовідносин, що стало підставою для донарахування зобов'язань.

Декрет Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» втратив чинність лише з набранням чинності Законом України від 4 листопада 2011 року № 4014-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності».

Не можуть бути підставою для інших висновків суду і доводи позивача, що ТОВ «Бартнік» при виплаті доходу позивачу як податковий агент мав утримати з цього доходу податок з доходів фізичних осіб.

Згідно з пунктом 1.15 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» податковий агент - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи нерезидент або його представництво, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

ТОВ «Бартнік» за операціями купівлі-продажу товарів у суб'єкта підприємницької діяльності - позивача, не є його податковим агентом, а, отже, у нього був відсутній обов'язок по утриманню податку з доходів фізичних осіб при проведенні розрахунку з продавцем (сплаті коштів за придбаний товар).

За встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є правильними.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 222, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.03.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 у справі №811/426/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ О.М.Нечитайло

__________________ І.Я.Олендер