Справа № 822/504/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/504/17

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

23 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування п. 2 наказу про виплату премії та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про скасування п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2017 № 11.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути питання щодо виплати ОСОБА_1 премії за грудень 2016 року, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у м. Старокостянтинів Хмельницької області на посаді начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла.

Відповідно до функціональних обов`язків начальник інформаційно-телекомунікаційного вузла відповідає за бойову готовність інформаційно-телекомунікаційного вузла (далі ІТВ) та успішне виконання ними бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна ІТВ, за підтримання внутрішнього порядку на ІТВ.

22.09.2016 посадовою особою управління СБУ у Хмельницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 212-6 КУпАП.

Відповідно до постанови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 212-6 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді 200,00 грн. штрафу з конфіскацією незаконно розповсюджених чи призначених для розповсюдження копій баз даних.

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2016 року військова частина НОМЕР_1 отримала 09.12.2016.

Пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.01.2017 № 11 «Про виплату премії за грудень 2016 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 » у зв`язку з надходженням у грудні 2016 року до військової частини постанови суду про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення позивач позбавлений премії за грудень 2016 року у повному обсязі.

Не погодившись з п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вчинене позивачем правопорушення, що посягає на встановлений порядок управління, не відноситься до військових адміністративних правопорушень, підстави для позбавлення його премії відповідно до пункту 31.6 Інструкції № 206 відсутні.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції та виходить з наступного.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг встановлено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 22 вересня 2016 року встановлено, що в порушення вимог законодавства та внутрішніх розпорядчих документів ОСОБА_1 не вжив заходів з припинення незаконного використання АСУ Дніпро, що призвело до розповсюдження інформації з обмеженим доступом, та, як наслідок, порушення ч. 5 ст. 212-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 212-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення безоплатне незаконне розповсюдження інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі тягне за собою накладення штрафу від п`яти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією незаконно розповсюджених чи призначених для розповсюдження копій баз даних.

Відповідно до постанови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 212-6 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді 200,00 грн. штрафу з конфіскацією незаконно розповсюджених чи призначених для розповсюдження копій баз даних.

Оцінивши доводи апеляційної скарги про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, пов`язаного з виконанням військових обов`язків та, як наслідок, позбавлення премії за грудень 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (далі - Інструкція № 206), визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції № 206 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 31.1 Інструкції № 206 передбачено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Відповідно до пункту 31.2 Інструкції № 206 розміри премії, але не менше 10 відсотків посадових окладів, установлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження служби.

За змістом пункту 31.4 Інструкції № 206 виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказу вищих командирів (начальників)), який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання.

Згідно з пунктом 31.6 Інструкції № 206 командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю, зокрема, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину);

Відповідно до пункту 31.7 Інструкції № 206 рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Таким чином, підставою для невиплати або позбавлення військовослужбовців премії є постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Такі виплати не здійснюються за місяць, в якому постанова суду про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення надійшла до військової частини.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні та військові адміністративні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28 липня 2016 року № 388, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2016 р. за № 1141/29271, військове адміністративне правопорушення - правопорушення, вчинене військовослужбовцем, що тягне за собою адміністративну відповідальність, визначену главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що військовими адміністративними правопорушеннями є: відмова від виконання наказу або інших законних вимог командира (начальника); самовільне залишення військової частини або місця служби; необережне знищення або пошкодження військового майна, зловживання військовою службовою особою владою або службовим становищем; перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень; недбале ставлення до військової служби; бездіяльність військової влади; порушення правил несення бойового чергування; порушення правил несення прикордонної служби; порушення правил поводження із зброєю, а також речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення та розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями. Зазначений перелік є вичерпним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про тотожність правопорушення, що посягає на встановлений порядок управління, вчиненого позивачем під час проходження військової служби, та військового адміністративного правопорушення, оскільки перелік військових адміністративних правопорушень визначений у главі 13-Б КУпАП та є вичерпним.

На підставі викладеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки вчинене позивачем правопорушення, що посягає на встановлений порядок управління, не відноситься до військових адміністративних правопорушень, підстави для позбавлення ОСОБА_1 премії відповідно до пункту 31.6 Інструкції № 206 відсутні.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до функціональних обов`язків начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_2 в мирний час, затверджених командиром військової частини НОМЕР_2 01 серпня 2010 року (а. с. 34), начальник ІТВ відповідає за технічний стан, облік і збереження техніки зв`язку і автоматизованої системи управління військами "Дніпро" на ІТВ, правильну організацію, її експлуатацію та не зобов`язаний перевіряти зміст інформації, яка передається по вказаній системі.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 11 від 06.01.2017 року "Про виплату премії за грудень 2016 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ".

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням положень КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути питання встановлення та виплати ОСОБА_1 премії за грудень 2016 року.

Відповідно до положень Інструкції № 206 виплата премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження служби.

З наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.01.2017 № 11 «Про виплату премії за грудень 2016 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 » встановлено, що позивач позбавлений премії за грудень 2016 року у повному обсязі за вчинення військового адміністративного правопорушення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки під час апеляційного розгляду справи встановлено, що вчинене позивачем правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-6 КУпАП, не відноситься до військових адміністративних правопорушень, і, як наслідок, наявні підстави для визнання п. 2 Наказу від 06.01.2017 № 11 протиправним, та з урахуванням положень Інструкції № 206, необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 премію за грудень 2016 року.

На підставі викладених обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував не всі його обставини, тому висновки суду по суті справи не в повній мірі відповідають встановленим у ній обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути питання щодо виплати ОСОБА_1 премії за грудень 2016 року

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування п. 2 наказу про виплату премії та зобов`язання вчинити дії в частині часткового задоволення позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути питання щодо виплати ОСОБА_1 премії за грудень 2016 року скасувати .

Прийняти в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 премію за грудень 2016 року.

В іншій частині постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.
Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.