Справа № 754/4779/17
Суддя: Журавська О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/430/17
Справа №754/4779/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Журавська О.В.

за участю секретаря Лісовської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Скірського Володимира Анатолійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія ЕАА № 074690, винесену 22.03.2017 р. інспектором УПП в м. Києві 3 роти 2 батальйону Скірським В.А. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу. Зазначену постанову вважає необґрунтованою та винесеною з порушенням законодавства України без належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач у поданій до суду заяві розгляд справи просив проводити у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити з обставин, що викладені у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказавши, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена правомірно, оскільки сам позивач в своєму позові не заперечує, що керував транспортним засобом без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (статті 121, 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено в судовому засіданні 22.03.2017 р. інспектором УПП в м. Києві 3 роти 2 батальйону Скірським В.А. винесено постанову серія ЕАА № 074690, в якій зазначено про те, що 22.03.2017 р. о 20 год. 01 хв., у м. Києві по вул. Драйзера, 111, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив п. п. 2.1(ґ) Правила дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП.

Згідно п. 2.1(ґ) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Вищезазначеною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") (формальний склад).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Позивач в позовній заяві, зазначає, що інспектор не мав права виносити постанову про адміністративне стягнення на місці вчинення правопорушення, а мав це зробити за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, тобто УПП м. Києва, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9, оскільки винесення постанови на місці вчинення правопорушення порушує його права. Позивач підтверджуючи свою позицію посилається на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, відповідно до якого, «аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Однак, у вищевказаному Рішенні йдеться про випадки коли уповноважений орган спочатку складає протокол про адміністративне правопорушення, а потім постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Так, за умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Тобто, інспектор Скірський В.А., виніс постанову від 22.03.2017 року у відповідності до ч. 2 ст. 258 КУпАП та Інструкції, що не суперечить Рішенню Конституційного Суду України, оскільки в самому рішенні вказано, що «перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом», отже, правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відноситься до цього виключного переліку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного та беручи до уваги, те що позивач дійсно не надав працівнику поліції поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена карта»), про що ОСОБА_1 зазначає в позовні заяві, суд приходить до висновку, що в діях інспектора УПП в м. Києві 3 роти 2 батальйону Скірського В.А. відсутні ознаки неправомірності, а тому адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 104-106, 181 КАС України, ст. ст. 8, 9, 33, 126, 258, 276, 280 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення -відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня отримання її копії, апеляційної скарги.

Суддя: