Справа № 810/467/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/467/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби України

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року

у справі № 810/467/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська молочна компанія"

до Київської митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області, в якому просив суд, з урахування заяви про зміну позовних вимог, визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Державної фіскальної служби України, оформлене листом від 10 жовтня 2014 року № 06.1-47/5/17-7856 щодо відмови у внесенні змін до митних декларацій від 09 квітня 2012 року № 125130000/2012/209845, № 125130000/2012/209837 та № 125130000/2012/209843 на підставі заяв Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська молочна компанія” від 19 травня 2014 року №171, № 172 та № 173; визнати заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська молочна компанія” від 19 травня 2014 року №171, № 172 та № 173 про внесення змін до митних декларацій від 09 квітня 2012 року № 125130000/2012/209845, № 125130000/2012/209837 та № 125130000/2012/209843 поданими у день їх надходження до Київської митниці ДФС, тобто 21 жовтня 2014 року; визнати протиправною бездіяльність Київської митниці Державної фіскальної служби України, що виражена у неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України Київської області висновку про повернення з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю “Українська молочна компанія” надмірно сплачених митних платежів у розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч) грн.; зобов’язати Київську митницю Державної фіскальної служби України прийняти висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю “Українська молочна компанія” з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч) грн. та подати цей висновок на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України Київської області.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року, постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову, якою визнано протиправною бездіяльність Київської митниці Державної фіскальної служби України, що виражена у неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України Київської області висновку про повернення з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю “Українська молочна компанія” надмірно сплачених митних платежів у розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч) грн. Зобов’язано Київську митницю Державної фіскальної служби України підготувати висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю “Українська молочна компанія” з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч) грн. та подати висновок на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України Київської області. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача, в якій він, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції скасувати, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що підстави для повернення коштів відсутні, а дії митниці є законними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, у квітні 2012 року позивач здійснив ввезення на митну територію України товару (чистопородні тварини великої рогатої худоби, племінні нетелі (корови), голштинської породи) – код товару згідно з УКТ ЗЕД 0102 10 10 00 на загальну суму 1 963 400,04 грн., придбаного на підставі контракту від 25 січня 2012 року № 2012-2501.

Позивач надав митному органу всі необхідні документи, які підтверджують наявність підстав для звільнення від оподаткування податком на додану вартість, але митний орган заявив вимогу про сплату податку на додану вартість у розмірі 400 000,000 грн.

Враховуючи, що в якості товару виступали живі тварини, які знаходились у транспортних засобах, а виконання митних формальностей і розв’язання суперечок з митним органом потребувало певного часу, що могло негативно плинути на стан тварин, позивач погодився з митним органом і визначив у митних деклараціях податкові зобов'язання з податку на додану вартість, виходячи із загального розміру ставки оподаткування – 20 %.

09 квітня 2012 року з метою митного оформлення вказаного товару позивач подав до Київської митниці Міндоходів три митні декларації, а саме: від 09 квітня 2012 року № 125130000/2012/209837, від 09 квітня 2012 року № 125130000/2012/209843 та від 09 квітня 2012 року № 125130000/2012/209845, в яких визначив податкові зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 392518,02 грн., виходячи із ставки оподаткування операцій у розмірі 20 % від контрактної вартості товару.

У подальшому позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Київської митниці Міндоходів та стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області надміру сплачених платежів.

Однак, постановою від 25 грудня 2013 року в адміністративній справі № 810/6305/13-а Київський окружний адміністративний суд відмовив у задоволені позову ТОВ "Українська молочна компанія" з тих мотивів, що позивач не дотримався визначеної законом процедури повернення надміру сплачених коштів: не вчинив дій для зміни показників податкових зобов’язань з податку на додану вартість, визначених на підставі митних декларацій від 09 квітня 2012 року № 125130000/2012/209837, № 125130000/2012/209843 та № 125130000/2012/209845, а також не звернувся до митного органу із заявами про повернення з Державного бюджету України надміру сплачених податків на додану вартість.

19 травня 2014 року позивач звернувся до Київської митниці Міндоходів із заявами № 171, № 172, № 173 про внесення змін до митних декларацій від 09 квітня 2012 року № 125130000/2012/209837, № 125130000/2012/209843 та № 125130000/2012/209845 в частині внесення змін до відповідних граф декларацій, що стосуються визначення коду преференцій (000 000 000 на вірний код 000 000 149), ставки оподаткування та сум податкових зобов’язань. Окрім того, 19 травня 2014 року позивач листом № 174 повідомив Київській митниці Міндоходів про факт надіслання таких листів.

15.09.2014 позивач листом № 274 нагадав Київській митниці Міндоходів про надіслані раніше листів № 171, № 172 та № 173 від 09 квітня 2012 року та просив надати інформацію щодо розгляду даних заяв про внесення змін до митних декларацій у строки, встановлені чинним законодавством України.

Листом від 10 жовтня 2014 року № 06.1-47/5/17-7856 Київська митниця Міндоходів прийняла рішення про відмову у внесені змін до митних декларацій.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі №810/467/15 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправні та скасовано рішення Київської митниці Міндоходів, оформлене листом від 10 жовтня 2014 року № 06.1-47/517-7856, щодо відмови у внесені змін до митних декларацій від 09 квітня 2012 року №125130000/2012/209845, № 125130000/2012/209837 та № 125130000/2012/209834 на підставі заяв ТОВ “Українська Молочна Компанія” від 19 травня 2014 року № 171, № 172, № 173; визнано заяви ТОВ “Українська Молочна Компанія” від 19 травня 2014 року № 171, № 172, № 173 про внесення змін до митних декларацій від 09 квітня 2012 року №125130000/2012/209845, № 125130000/2012/209837 та № 125130000/2012/209834 поданими у день їх надходження до Київської митниці Міндоходів, тобто 21 жовтня 2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року по справі №810/467/15 апеляційну скаргу Київської митниці ДФС залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі №810/467/15 - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу Київської митниці ДФС задоволено частково, скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

30 липня 2015 року позивач звернувся до Київської митниці ДФС з заявою № 225 з проханням на підставі даних рішень повернути позивачу надмірно сплачені кошти в розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч гривень 00 коп.) гривень.

12 серпня 2015 року Київська митниця ДФС листом №10-70-25-47 повідомила позивача, що станом на сьогоднішній день на адресу Київської митниці ДФС документів щодо результатів перегляду справи судом касаційної інстанції не надходило, розгляд порушеного у листі питання буде розглянуто після завершення судових спорів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Ч. 1 ст. 295 Митного кодексу передбачено, що митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Наказом Державної митної служби України від 18 січня 2012 року № 48 “Про внесення змін до деяких класифікаторів з питань митної статистики, які використовуються в процесі оформлення митних декларацій” розділ 1 “Пільги, надані у вигляді звільнення від обкладення товарів податком на додану вартість” Класифікатора пільг і обкладення товарів податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної митної служби України від 15 лютого 2011 року № 107 доповнено, зокрема, рядком 149, яким визначено, що згідно пунктом 197.18 ст. 197 розділу V Податкового кодексу України операції з ввезення на митну територію України племінних чистопородних тварин з кодами УКТ ЗЕД, зокрема 0102 10 10 00, що здійснюються суб’єктами спеціального режиму оподаткування, встановленими ст. 209 Податкового кодексу України, звільнюються від оподаткування податком на додану вартість.

П. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України визначає, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Таким чином, умовою для повернення надміру сплачених сум грошового зобов'язання є невідповідність у більшу сторону сплаченої суми податку розмірові визначеного (нарахованого) податкового зобов’язання.

Згідно з п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 Податкового кодексу України) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Особливості внесенні змін до митних декларацій передбачені ч. 1 ст. 269 Митного кодексу України, відповідно до якої за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Порядок внесення змін до митних декларацій визначається Положенням про митні декларації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 (далі – Полодення №450).

Так, згідно з п. 33 вказаного Положення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана. У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.

Відповідно до п. 37 Положення № 450, після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: - подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; - заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 травня 2014 року позивач звернувся до Київської митниці Міндоходів із заявами № 171, № 172, № 173 про внесення змін до митних декларацій від 09 квітня 2012 року № 125130000/2012/209837, № 125130000/2012/209843 та № 125130000/2012/209845 в частині внесення змін до відповідних граф декларацій, що стосуються визначення коду преференцій (000 000 00 на вірний код 000 000 149), ставки оподаткування та сум податкових зобов’язань.

Листом від 10 жовтня 2014 року № 06.1-47/5/17-7856 Київська митниця Міндоходів прийняла рішення про відмову у внесені змін до митних декларацій.

Судами встановлено, що в деклараціях від 09 квітня 2012 року № 125130000/2012/209845, № 125130000/2012/209837 та № 125130000/2012/209843 в графі 44 в переліку наданих позивачем документів свідоцтво суб'єкта спеціального режиму оподаткування відсутне. Проте, копія такого свідоцтва є додатком до заяв № 171, № 172 та № 173 від 19.05.2014 року, що є підтвердженням права на дану пільгу.

Таким чином, товариство має право на повернення помилково та/або надміру сплаченої суми та право на внесення змін до митних декларацій від 09 квітня 2012 року № 125130000/2012/209845, № 125130000/2012/209837 та № 125130000/2012/209843 у зв’язку з коригуванням (зменшення) розміру податкових зобов’язань зі сплати мита.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про підготовку відповідачем висновку про повернення з Державного бюджету України ТОВ “Українська молочна компанія” надмірно сплачених митних платежів, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється, відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно з п.п. 43.1, 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику, відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до ч. 3 ст. 301 Митного кодексу України, помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Алгоритм дій державних органів щодо повернення платникам податків, зокрема, митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, врегульовано Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 (далі - Порядок №618).

Згідно з п. 4 розділу ІІІ Порядку № 618, для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Відповідно до абз. 1,2, пп.1, 2, 3 розділу ІІІ Порядку №618, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

При цьому, виходячи зі змісту п. 11 розділу ІІІ Порядку №618, повернення відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення.

Взаємовідносини митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, врегульовані Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженим спільним наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20 липня 2007 р. №611/147 (далі - Порядок № 611).

Відповідно до п. 2 Порядку №611, повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з п. 4 Порядку №611, загальний строк прийняття митним органом рішення про повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів не повинен перевищувати одного місяця.

П. 5 Порядку №611 предбачає, митний орган на підставі заяви платника готує висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, та не пізніше п'яти робочих днів від дня прийняття керівником (заступником керівника) митного органу рішення про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, направляє його для виконання відповідному органу Державного казначейства України разом із супровідним листом.

Отже, процедура контролю за правильністю визначення митної вартості товарів залишається незавершеною. Завершення такої процедури має бути здійснено з урахуванням рішення суду, а висновок про наявність надмірної сплати до бюджету податків та їх розмір зроблено за результатами та в залежності від висновків про митну вартість товарів. Такий висновок може бути зроблений шляхом проведення процедур та застосування форм контролю, передбачених Митним кодексом України, зокрема за наслідками документальної перевірки.

Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з поверненням помилково та/або надмірно сплачених митних платежів.

Ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, що встановлені у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення, на підставі його заяви та у визначений термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Визначений вищевказаними нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів.

Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення та змусити його до виконання закону.

При цьому повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Разом з тим рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 ПК та розділу ІІІ Порядку повернення, положення яких перекликаються між собою, контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті – пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв’язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Київської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі № 810/467/15 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед