Справа № 818/405/17
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 р. Справа №818/405/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.

за участю секретаря судового засідання - Мороз Т.М.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/405/17 за позовом ОСОБА_1 до Начальника Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Сумській області ОСОБА_6, Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Сумській області, 3-тя особа Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання дій протиправними, скасування наказу, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_6 начальника управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Сумській області (далі - відповідач), Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Сумській області (далі - Управління) про визнання дій начальника управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Сумській області ОСОБА_6 з притягнення до дисциплінарної відповідальності протиправними, скасування наказу №37-с від 27.12.2016р. «Про дисциплінарне стягнення», стягнення 7500 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішенням та діями начальника управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Сумській області ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що у відповідача були відсутні підстави для проведення службового розслідування. Проведення службового розслідування позивач пов'язує із тим, що він звернувся із листом, в якому зазначив про можливе порушення відповідачем Закону України «Про запобігання корупції». В зв'язку із зверненням позивача було призначено проведення службового розслідування, яке було доручено провести комісією у складі його підлеглих, що заборонено діючим законодавством. В подальшому, після звернення позивача до керівництва було видано інший наказ про проведення перевірки безпосередньо начальником Управління. Позивач вважає, що фактично перевірка була проведена його підлеглими, враховуючи те, що начальником було взято до уваги результати перевірки, призначеної відповідно до першого наказу. Також позивач зазначає, що мав право підписувати службову кореспонденцію, відповіді була надані ним, оскільки керівник знаходився на лікарняному. Також зазначає, що наказ про оголошення догани було розміщено в базі даних управління, підлеглі дізналися про зміст такого наказу, чим завдано моральну шкоду в розмірі 7500 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечували та зазначали, що у керівника є право на проведення службових розслідувань діяльності підлеглих. Після проведеної перевірки було встановлено, що позивачем було відправлено службову кореспонденцію, але на позивача не покладалося виконання обов'язків керівника управління, а підпис на всіх документах має виключно керівник управління. Також в подальшому, позивач не доповів керівнику про відправлену поштову кореспонденцію. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності було оголошено особисто позивачу без присутності підлеглих.

В судове засідання представник 3-х особи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, справу просить розглянути без участі його представника, свою позицію виклав в письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що наказом №46 від 19.12.2016р. «Про проведення службового розслідування» було призначено службове розслідування щодо можливого порушення військової дисципліни при організації та веденні службового листування, а також правових підстав ведення листування посадовими особами Управління за період з 01.07.2016р. по 11.12.2016р.

В подальшому, на підставі рапорту начальника 1 відділу ОСОБА_5 від 21.12.2016р., відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних сил України, Інструкції про порядок проведення службовий розслідувань в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердж. Наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 06.11.2015р. №668, відповідачем було видано наказ №53 від 22.12.2016р. «Про проведення службового розслідування» з метою з'ясування правомірності застосування повноважень, передбачених за посадою начальника Управління, призначено службове розслідування щодо можливого порушення військової дисципліни при організації та веденні службового листування заступником начальника Управління ОСОБА_1

За результатами проведеного начальником Управління службового розслідування була складено відповідний акт від 26.12.2016р., в якому відображено неправомірність дій позивача в процесі здійснення службової діяльності, перевищення службових повноважень, визначених посадовою Інструкцією, що порушує принцип єдиноначальності та підриває авторитет керівництва Управління.

Наказом №37-с від 27.12.2016р. «Про дисциплінарне стягнення» позивачу було оголошено догану на підставі акту про проведення службового розслідування від 26.12.2016р. №44/1-767дск.

Суд не погоджується із застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення, виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем при проведенні службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 неправомірно вів службове листування 06.12.2016р. із Генеральною прокуратурою України, а також із Адміністрацією Держспецзв'язку з 08.12.2016р. по 09.12.2016р. Дане службове листування здійснювалося за підписом заступника начальника Управління без покладення на нього таких прав як у період перебування начальника Управління на лікарняному, так і під час перебування начальника Управління на службі.

В судовому засідання представники відповідача зазначали, що право підписувати документи, що стосуються службової діяльності Управління має право виключно начальник Управління, а заступник начальника Управління має таке повноваження лише за наказом Також зазначали, що позивач не доповідав безпосередньому керівнику про здійснення ним службового листування.

Такі твердження відповідача спростовуються наступним. Згідно посадової Інструкції заступника начальника Управління Держспецзв'язку в Сумській області, затвердженої т.в.о. начальника Управління 10.08.2016р., заступник начальника Управління підпорядкований начальнику Управління. Завдання та обов'язки заступника начальника Управління визначені п. 1 посадової Інструкції, а права заступника начальника Управління передбачені п. 3 цієї Інструкції. Так, п. 3.1 Інструкції, заступник начальника Управління має право організовувати ділове листування з державним органами, органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у межах наданих повноважень.

В даному випадку, позивач 06.12.2016р. та 08-09.12.2016р. здійснював виключно службове листування із органами державної влади, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами. Таким чином посилання відповідача на те, що у ОСОБА_1 не було права направляти службові листи державним органом, спростовується посадовою Інструкцією заступника начальника Управління, що було визначено самим керівником, будь-яких змін до даної Інструкції матеріали справи не містять, додаткових обмежень чи обов'язків при веденні службового листування дана Інструкція не містить.

Крім того, посилання відповідача на те, що позивач перевищив свої повноваження, направляючи службову кореспонденцію без покладення на нього обов'язків начальника Управління не підтверджуються матеріалами справи.

Матеріалами справи підтверджується, що начальник Управління в період з 08.12.2016р. по 12.12.2016р. був звільнений від виконання службових обов'язків, що підтверджується довідкою №88 від 08.12.2016р., в якій зазначено, що до служби необхідно приступити 13.12.2016р.

Так, п. 2.1 Інструкції передбачено, що в разі відсутності начальника Управління (відпустка, лікарняний, відрядження тощо), згідно наказу, в повному обсязі виконує його обов'язки. В даному випадку, позивачем за службову переписку, що ставиться в провину ОСОБА_1, при наявній довідці про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця та звільнення від виконання службових обов'язків з 08.12.2016р. по 12.12.2016р. , не було відправлено жодного листа за підписом виконуючого обов'язки начальника Управління. Даний підпис було зроблено ОСОБА_1 за своєю посадою, а саме заступника начальника Управління, що в повній мірі відповідає посадовій Інструкції.

Стосовно посилання відповідача на те, що позивач зобов'язаний був його повідомити про вихідну кореспонденцію, слід зазначити, що вся службова кореспонденція була зареєстрована в Управлінні, що підтверджується вихідними номерами листів із датою здійснення такого листування, і дана обставина не підтверджує перевищення службових повноважень.

Стосовно проведеного службового розслідування, суд зазначає наступне.

Згідно акту службового розслідування, висновки якого стали підставою для видачі спірного наказу, неправомірність ведення службового листування доведено комісії, що створена наказом начальника Управління №46 від 19.12.2016р. Разом із тим, зазначена комісія встановила порушення та склала відповідний акт про результати службового розслідування щодо можливого порушення військової дисципліни при організації та веденні службового листування і який був затверджений керівником Управління 30.12.2016р., тобто вже після винесення відповідачем 27.12.2016р. наказу про дисциплінарне стягнення. Таким чином матеріалами справи не підтверджується проведення самого службового розслідування в період з 22.12.2016р. по 26.12.2016р. саме за наказом №53 від 22.12.2016р. При відображені факту виявлених порушень відповідач посилається на висновки службового розслідування, яке не було ще проведено, оскільки закінчено лише 30.12.2016р., а тому неможливо посилатися на дані обставини, які повинні відбутися у майбутньому. При цьому висновок про порушення ведення службового листування спростовується матеріалами справи, про що зазначено вище.

Також слід зазначити, що в акті від 26.12.2016р. факт порушення Інструкції встановлено згідно рапорту ОСОБА_5 від 21.12.2016р., який його склав на виконання наказу №46 від 19.12.2016р. та який є головою комісії при проведенні службового розслідування. Пунктом 85 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Дані обставини підтверджується резолюцією на рапорті від 21.12.2016р. про не проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 та виданням в подальшому наказу №53 від 22.12.2016р., відповідно до якого службове розслідування повинно було бути проведено особисто начальником Управління в період з 22.12.2016р. по 26.12.2016р.

Dідповідно до п. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

В акті службового розслідування від 26.12.2016р. зазначено, що попередня поведінка позивача вказує на зверхнє ставлення до вимог нормативних актів Держспецзв'язку, посадової Інструкції та Статуту внутрішньої служби Збройних сил України в частині дотримання принципу єдиноначальності.

Разом із тим, жодні докази таких тверджень в акті службового розслідування не відображено, матеріалами справи не підтверджується. Докази того, що позивач привласнив функції керівника Управління матеріали справи не містять. Посилання відповідача на те, що виключно начальник Управління має право керувати розробленням і затвердженням (підписанням) документів, що стосуються службової діяльності Управління, у відповідності до Положення про Управління, затв. Наказом №167 від 29.02.2016р., слід зазначити наступне. Відповідно до п. 3.9 Положення про Управління в новій редакції від 08.12.2016р., начальник Управління здійснює визначення обов'язків заступника. В даному випадку, відповідач не позбавлений визначати такі обов'язки для свого заступника, але керівником Управління було особисто з 10.08.2016р. визначені завдання та обов'язки, а також право заступника організовувати службове листування із державним органами, і будь-яких змін щодо визначенні інших прав чи встановлення обмежень в діяльності свого заступника в посадовій Інструкції ним не здійснювалися.

Таким чином відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України покладено обов'язок доказування правомірності свого рішення, не доведено обставини, які були покладені в основу прийнятого спірного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в зв'язку із чим позовні вимоги щодо скасування наказу № 37-с від 27.12.2016р. про оголошення догани ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а даний наказ скасуванню.

Стосовно вимог позивача про визнання дії начальника Управління з притягнення його до дисциплінарної відповідальності, суд відмовляє в їх задоволенні, виходячи із наступного.

Посилання позивача в судовому засіданні на відсутність у начальника Управління підстав для проведення відносно нього службового розслідування, судом визнаються необґрунтованими.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, завтвердж. Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України 06 листопада 2015 року N 668, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 02 грудня 2015 р. за N 1503/27948, визначає підстави для призначення службових розслідувань, права й обов'язки посадових осіб Адміністрації Держспецзв'язку, її територіальних органів, Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Держспецзв'язку, підрозділів урядового фельд'єгерського зв'язку, територіальних підрозділів, закладів, установ і організацій Держспецзв'язку, установлює процедуру проведення службових розслідувань стосовно військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом в Держспецзв'язку, оформлення їх результатів та прийняття за ними рішень. Дана Інструкція також надає право керівнику Управління призначати проведення службових розслідувань стосовно підлеглих військовослужбовців.

Підстави для призначення та проведення службового розслідування, визначені розділом 2 даної Інструкції. Так, службові розслідування призначаються в разі:1) невиконання або неналежного виконання службових обов'язків, що загрожувало життю і здоров'ю особового складу Держспецзв'язку, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; 2) невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог нормативно-правових актів та актів організаційно-розпорядчого характеру, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу Держспецзв'язку чи Держспецзв'язку в цілому; 3) неправомірного застосування спеціальних засобів, засобів фізичного впливу та зброї до інших військовослужбовців чи цивільного населення;4) порушення правил несення вартової або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки;5) порушення вимог законодавства у сфері організації та забезпечення безпеки спеціальних видів зв'язку;6) повідомлення військовослужбовця про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення чи унесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань;7) виявлення порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції", вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або за приписом Національного агентства з питань запобігання корупції України;8) надзвичайної події, у тому числі пожежі на об'єктах Держспецзв'язку;9) дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої за участю військовослужбовця, який керував транспортним засобом Держспецзв'язку;10) перебування військовослужбовця під час виконання службових обов'язків у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння;11) витоку секретної інформації та інших порушень законодавства у сфері охорони державної таємниці;12) втрати документів з грифом "Для службового користування" або розголошення відомостей, що містяться в них, порушення правил обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків;13) втрати службового посвідчення чи особистої металевої печатки;14) суїциду, суїцидальних спроб серед військовослужбовців чи виникнення конфліктних відносин у колективі;15) у разі знищення (пошкодження) військовослужбовцем речового майна особистого користування, строк носіння якого не закінчився;16) в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Таким чином перелік не є вичерпним, оскільки надає право керівнику призначити таке розслідування у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 3.7 Положення про Управління, затв. Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України №771 від 08.12.2016р. начальник Управління відповідає в т.ч. і за організацію і виконання покладених на Управління завдань, організацію секретного та несекретного діловодства в Управлінні, організацію службової діяльності Управління, додержання при цьому законності та правопорядку, інше.

Відповідно до п.п. 13 п. 3.9 даного Положення передбачено обов'язки начальника Управління, зокрема, заохочувати особовий склад Управління і притягувати його до дисциплінарної відповідальності відповідно до вимог законодавства.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначено п. 83-84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Так, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Таким чином, у керівника Управління згідно діючого законодавства існує право на призначення службових розслідувань та притягнення до дисциплінарної відповідальності особовий склад Управління. Позивач безпідставно зазначає, що на час призначення службового розслідування були відсутні порушення в його діяльності, оскільки такі факти можливо встановити чи спростувати лише під час проведення службових розслідувань.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (п. 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

В даному випадку, непогодження позивача із результатами висновку проведеного службового розслідування та застосованим до нього дисциплінарним стягненням, є наслідком оскарження та скасування в судовому порядку наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, про що зазначено вище і в повному обсязі захищає порушене право позивача щодо необґрунтованого притягнення його до відповідальності та оголошення догани.

Також безпідставним визнаються посилання позивача на порушення відповідачем Закону України «Про запобігання корупції», оскільки матеріалами справи не підтверджується, що відповідачем було застосовано дисциплінарне стягнення саме за зверненням позивача про порушення суб'єктом владних повноважень Закону України «Про запобігання корупції». Дані обставини також підтверджуються представником Національного агентства з питань запобігання корупції у письмових поясненнях, відповідно до яких 3-тя особа не вбачає здійснення ОСОБА_1 повідомлення про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції». При розгляді справи встановлено, що відповідачем було взято до уваги здійснення ОСОБА_1 службового листування відносно кореспонденції, яка не пов'язана із Законом України «Про запобігання корупції».

Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди в сумі 7500 грн., суд зазначає, наступне.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. При розгляді справи позивачем такі докази не надано.

Посилання позивача на те, що інформація про притягнення його до дисциплінарної відповідності стала відома іншим особам, які працюють в Управлінні, судом визнається безпідставним, оскільки згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено (п. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України). При розгляді даної справи доказів того, що даний наказ позивачу було саме оголошено у присутності підлеглих не надано, в судовому засіданні начальник Управління зазначив, що оголосив його особисто позивачу без присутності інших осіб.

В судовому засіданні не встановлено підстав, передбачених ст. 23 ЦК України, коли у фізичної особи виникає право на відшкодування моральної шкоди. Жодна із наведених у вказаній статті підстав не була доведена та обґрунтована в позовних вимогах. Не доведено, що моральна шкода була завдана відповідачем і саме у такому розмірі, в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління, судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Сумській області ОСОБА_6, Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Сумській області, 3- тя особа Національне агенство з питань запобігання корупції про визнання дій протиправними, скасування наказу, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Скасувати наказ Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Сумській області №37-с від 27.12.2016р. "Про дисциплінарне стягнення".

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Сумській області (м.Суми, вул.Г.Кондратьєва,32/1,і.к. 34743411) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) суму судового збору в розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 26.05.2017р.

Суддя С.М. Гелета