Справа № 147/358/17
Суддя: Волошин І. А.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/358/17
Провадження № 2-а/147/37/17
ПОСТАНОВА

іменем України

26.05.2017 року смт.Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина І.А.,

з участю секретаря Чудак Г.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського СРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 353898 від 13.04.2017 року.

Позов мотивований тим, що 13.04.2017 року поліцейським СРПП ОСОБА_2 відносно нього було винесено постанову про адміністративне правопорушення. Зазначеною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні пункту 9.8.Правил дорожнього руху України, а саме за те, що рухався поза населеним пунктом без ближнього світла фар та притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Вказану постанову вважає необґрунтованою та винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки згідно постанови від 13.04.2017 року серії БР №353898, складеної поліцейським СРПП ОСОБА_2, вбачається, що 13.04.2017 року о 08 год. 50 хв. на автодорозі Тростянець-Ладижин, громадянин України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, рухався автомобілем ДЕО «Лагуна», д/н НОМЕР_1 поза населеним пунктом без ближнього світла фар, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Однак, насправді дійсно 13.04.2017 року на автодорозі Тростянець Ладижин керував автомобілем ДЕО «Ліганзі» поза населеним пунктом з вимкненим ближнім світлом фар, але лише тому, що в конструкції його автомобіля наявні денні ходові вогні, а відповідно до п.9.8 ПДР з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар. Заперечення позивача, поліцейським не були взяті до уваги, пояснення не відібрані. Відповідачем в постанові не вірно зазначено модель транспортного засобу, та порушено права позивача, які передбачені ст. 268 КУпАП. Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що поліцейський ОСОБА_2 невірно кваліфікував його дії та помилково притягнув його до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП, що є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст. 7 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що дійсно ним в постанові не вірно було зазначено модель транспортного засобу. Правопорушення, яке здійснив позивач було зафіксовано, однак дані відео не збереглися, тому він не має змоги надати його в якості доказу. Просив з задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Як встановлено судом, 13.04.2017 року поліцейським СРПП ОСОБА_2 винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 353898, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень за ч. 2 ст. 122 КУпАП, в якій зазначено, що він 13.04.2017 року о 08 год. 50 хв. на автодорозі Тростянець-Ладижин, рухавася автомобілем ДЕО «Лагуна», д/н НОМЕР_1, поза населеним пунктом без ближнього світла фар, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Згідно п.3.8 ПДР України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене:

а) у колоні;

б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів;

в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей;

г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів;

ґ) на транспортному засобі, що буксирує;

д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частина 2 статті 122 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

З даної диспозиції статті, де вказано користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, вбачається, що водій може бути притягнутий до відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП в разі початку руху чи зміні його напрямку, натомість у постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з вимкненим ближнім світлом фар, а не починав рух чи змінював його напрямок, тобто відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових i службових осіб, інших суб'єктів при здiйсненнi ними владних управлiнських функцiй на основi законодавства, в тому числi на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адмiнiстративних справ.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначених законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається із змісту постанови в справі про адміністративне правопорушення, до неї не долучено жодних доказів порушення ПДР, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зокрема суду не було представлено пояснень свідків, показань технічних засобів фото чи кінозйомки, які використовуються при нагляді за додержанням правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 283 Кодексу України постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, зокрема, повинна містити відомості про, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу чого відповідачем також зроблено не було.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП при винесенні постанови, не було встановлено, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки будь-яких доказів вини позивача до постанови в справі про адміністративне правопорушення не долучено.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, суд враховує викладенні позивачем пояснення в позовній заяві

Інших доказів, окрім постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в розумінні ст.251 КУпАП, які свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, винність у його вчиненні, суду не надано. Та викладені у постанові серії БР №353898 від 13.04.2017 року обставини правопорушення не вказують на порушення позивачем ПДР України, а отже не охоплюються складом відповідного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, в судовому засіданні встановлено, що під час несення служби при винесенні оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано жодних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто в данному випадку відповідачем не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення.

Оскільки інших доказів вчинення позивачем правопорушення субєктом владних повноважень суду не надано, то притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути здійснено на підставі неналежних доказів його вини.

Як вбачається із винесеної постанови, відповідачем при винесенні щодо ОСОБА_1 процесуальних документів у справі про адміністративне правопорушення порушено норми КУпАП.

Зокрема, при розгляді адміністративної справи не роз'яснено вимоги ст. 268 КупАП, згідно з якою позивач має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. В наслідок цього порушені права скаржника передбаченні законом і він не мав можливості ними скористатися, що є порушенням чинного законодавства.

Постанова про накладення адміністративного стягнення не містить інформації про пом'якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини чи взагалі їх відсутність, не враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан. Згідно цього неможливо визначити як відповідач, який оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю визначив розмір адміністративного стягнення накладеного на позивача.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача. Проте, такі докази відсутні. Відповідачем не було вжито таких заходів, хоча об'єктивно останнній мав таку можливість з урахуванням місця та часу даної події.

Частиною 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не з'ясовано всіх фактичних обставин справи, було порушено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, невірно кваліфіковано дії позивача, а тому вважає за необхідне вищезазначену постанову скасувати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 11, 14, 71, 86, 128, 158, 159, 160-163, КАС України, ст. ст. 7, 247, 268, 280, 283,287, 288 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії БР №353898 від 13.04.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень - скасувати.

Провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Судові витрати по оплаті судового збору віднести за рахунок Державного бюджету.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: